Справа № 160/2044/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/2044/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року (суддя Савченко Артур Владиславович) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині не зарахування стажу ОСОБА_1 в періоди з 15.08.1985 по 18.02.1989, з 20.02.1989 по 31.08.1999, з 01.09.2011 по 04.07.2023 до спеціального, а Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати їй у зв`язку з цим грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів з 15.08.1985 по 18.02.1989, з 20.02.1989 по 31.08.1999, з 01.09.2011 по 04.07.2023 до спеціального стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 15.08.1985 по 18.02.1989, з 20.02.1989 по 31.08.1999, з 01.09.2011 по 04.07.2023 до спеціального стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути та вирішити питання щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка не підлягає оподаткуванню відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині не зарахування стажу ОСОБА_1 періодів з 01.09.1980 по 18.06.1985, з 15.08.1985 по 18.02.1989, з 20.02.1989 по 31.08.1999, з 01.09.2011 по 04.07.2023 до спеціального стажу роботи, а Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати їй у зв`язку з цим грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Апеляційна скарга ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що спір полягає у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення, зарахування деяких періодів стажу не сприятиме повному поновленню порушеного права позивача, адже зарахування лише періодів роботи позивача з 15.08.1985 по 18.02.1989, з 20.02.1989 по 31.08.1999, з 01.09.2011 по 04.07.2023 до її спеціального стажу не породжує права позивача на відповідну грошову допомогу, оскільки вони складають менше ніж 30 років. Водночас, крім зазначених періодів роботи, позивач має ще й період навчання за спеціальністю з 01.09.1980 по 18.06.1985, вказує, що цей період також підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача, проте судом першої інстанції не надано оцінки вказаному періоду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, сторонами не заперечується, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.07.2023 № 42 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 01.08.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 25.08.2023 за № 29207-27886/С-02/8-2600/23 Головне управління ПФУ в м. Києві повідомлено про відсутність підстав для виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з недостатністю спеціального стажу за вислугу років (менше 30 років).

ОСОБА_1 23.11.2023 звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила провести перерахунок її спеціального стажу.

Листом від 21.12.2023 за № 64619-51485/С-01/8-0400/23 Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повідомило, що оскільки електронна пенсійна справа сформована за місцем реєстрації, для вирішення питання, порушеного у зверненні, її звернення перенаправлено до ГУ ПФУ в м. Києві за місцем знаходження електронної пенсійної справи.

Наведені обставини є предметом оскарження в даній справі.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування до спеціального стажу позивача періодів роботи з 15.08.1985 по 18.02.1989, з 20.02.1989 по 31.08.1999, з 01.09.2011 по 04.07.2023.

Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Натомість, позивач вважає, що період навчання у ВНЗ має бути зарахований також до її спеціального трудового стажу, що призведе до виплати їй грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Є обґрунтованими доводи апелянта, що суд першої інстанції не вирішив спір в даній частині та не відновив порушене право позивача.

Усуваючи такий недолік в розгляді справи та надаючи оцінку доводам апелянта, колегія суддів звертає увагу, що позивач вважає наявність відповідного права, гарантованого Законом України «Про професійну (професійно-технічну) освіту».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що приписи Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» не поширюються на спірні правовідносини, адже відповідно до 17 названого Закону, заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 17 цього ж Закону визначено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать:

професійно-технічне училище відповідного профілю;

професійне училище соціальної реабілітації;

вище професійне училище;

професійний ліцей;

професійний ліцей відповідного профілю;

професійно-художнє училище;

художнє професійно-технічне училище;

вище художнє професійно-технічне училище;

училище-агрофірма;

вище училище-агрофірма;

училище-завод;

центр професійної (професійно-технічної) освіти;

центр професійної освіти;

навчально-виробничий центр;

центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів;

навчально-курсовий комбінат;

навчальний центр;

інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що позивач в 1980 році вступила до Донецького державного університету, який закінчила в 1985 році за спеціальністю «англійська мова та література», здобула кваліфікацію «філолог, викладач, перекладач», відтак, застосовним в даному випадку є Закон України «Про вищу освіту».

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту», особи, які навчаються у закладах вищої освіти, мають право на зарахування до страхового стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів навчання на денній формі здобуття освіти у закладах вищої освіти, аспірантурі, інтернатурі, резидентурі, за умови сплати страхових внесків.

Отже, відповідач правомірно зарахував період навчання ОСОБА_1 в Донецькому державному університеті з 01.09.1980 по 18.06.1985 до загального страхового стажу.

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.

При цьому суд апеляційної інстанції підтверджує правильність обраного судом першої інстанції способу захисту прав та інтересів позивача, адже саме після зарахування певних періодів до спеціального стажу ОСОБА_1 , орган ПФУ має додатково перевірити достатність правових підстав для виплати позивачеві разової допомоги до пенсії. Суд не може підміняти функції пенсійного органу та вирішувати це питання, адже підставою для відмови у виплаті допомоги слугувало не зарахування відповідачем до спеціального стажу спірних періодів роботи та навчання позивача. Суд визнав неправомірним не зарахування до спеціального стажу періодів роботи позивача з 15.08.1985 по 18.02.1989, з 20.02.1989 по 31.08.1999, з 01.09.2011 по 04.07.2023, відтак саме УПФУ, з урахуванням висновків суду, має повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , зарахувавши відповідні періоди до страхового стажу та перевіривши після цього наявність правових підстав для нарахування та виплати грошової допомоги до пенсії.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів його прийняття як таке, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року в адміністративній справі № 160/2044/24 змінити, доповнивши мотивувальну частину рішення висновками, викладеними в постанові суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 15 жовтня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 15 жовтня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров