Справа № 380/20768/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

11 жовтня 2024 рокусправа № 380/20768/24

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кравців О.Р. одержав позовну заяву Співзасновника і бенефіціара Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася Співзасновник і бенефіціар Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 (далі позивач) до Виконавчого комітету Львівської міської ради (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №962 від 16.07.2024 про передачу з балансу Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла "Айсберг" на баланс Львівського центру надання послуг учасникам бойових дій нежитлові приміщення першого поверху під індексами 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6 заг. пл. 57,4 кв. м у будівлі під літерою "А-3" на вул. Городоцькій, 61.

Відповідно до вимог статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, у тому числі з`ясовує, чи:

- відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

- позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суд перевірив позовну заяву та додані до неї матеріали і встановив, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7, 8 та 9 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2).

Суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7).

Позивач особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду (пункт 8).

Відповідач суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (пункт 9).

Згідно з частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Однак сама по собі участь у спорі органу влади чи органу місцевого самоврядування, не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.10.2018 у справі №911/488/18 зазначила, що у випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних відносинах не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції та, відповідно, не повинен вирішуватися адміністративним судом.

Із змісту позовної заяви суддею з`ясовано, що на розгляді Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа №461/260/17 за позовом Співзасновника і бенефіціара товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 до Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки управління житлово-комунального господарства, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Львівської міської ради, ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації Львівської міської ради про скасування реєстрації права власності на спірне нежитлове приміщення за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 61 з індексами 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6, загальною площею 57,4 кв. (реєстраційний №01), проведену 29.06.2016.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.06.2017 у справі №461/260/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Скасовано ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13.03.2017 про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Постановлено нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково; заборонено всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з реєстрації права користування, власності, відчуження об`єкта нерухомості: нежитлового приміщення площею 57,4 кв.м з індексами приміщень 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6 по АДРЕСА_1 до набрання рішенням у справі законної сили; заборонено Львівській міській раді укладати договори щодо оренди чи відчуження нежитлових приміщень площею 57,4 кв.м з індексами приміщень 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6 по АДРЕСА_1 до набрання рішенням у справі законної сили.

У зв`язку із прийняттям Львівською міською радою рішення №962 від16.07.2024 про вирішення питання балансового обліку нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 позивач звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправним та скасування такого рішення.

Таким чином, спір у даній справі виник у зв`язку із незгодою позивача про передачу відповідачем спірних нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 з балансу Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» на баланс Львівського центру надання послуг учасникам бойових дій. Окрім того, як зазначає позивач, такі дії відповідач вчинив всупереч ухвалі про забезпечення позову від 13.03.2017 у справі №461/260/17.

Відповідно до пункту 4 статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону №280/97-ВР територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Положеннями статті 2 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, а також, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Згідно з частиною 1 статті 318 ЦК України суб`єктами права власності є український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (частина 2 статті 318 ЦК України).

Частиною 4 статті 11 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Враховуючи викладене, слід виснувати, що органи місцевого самоврядування, як учасники цивільних правовідносин, реалізовують своє право власності шляхом прийняття відповідних актів або шляхом укладання відповідних договорів з юридичними та фізичними особами. При цьому, у таких відносинах територіальні громади є рівними учасниками цивільних чи господарських відносин з іншими фізичними та юридичними особами різних форм власності.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України встановлено, що до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконним рішення суб`єкта владних повноважень є одним із способів захисту цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, що за загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи й органи місцевого самоврядування реалізують право власності, а також в інших спорах, які виникають із правовідносин приватноправового характеру, за відповідного складу сторін спору, підлягають розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене суд висновує, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративного суду, оскільки виник між рівними учасниками цивільних відносин під час реалізації відповідачем свого права власності та стосується захисту приватних інтересів позивача. Отже, враховуючи характер спірних правовідносин, їх юридичну природу та суб`єктивний склад, вирішення цього спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Також, суд звертає увагу, що як зазначає позивач, спірне рішення відповідачем прийняте всупереч ухвали Апеляційного суду Львівської області про забезпечення позову від 13.03.2017 у справі №461/260/17.

Згідно з статтею 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (частина1).

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (частина 3).

Аналогічні положення передбачені статтею 157 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, виконання ухвали про забезпечення позову здійснюється в порядку Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016.

Перелік виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню міститься у статті 3 цього Закону, серед яких є ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (пункт 2).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Суд наголошує, що положеннями Цивільного процесуального кодексу України встановлено інститут виконання судових рішень та питань пов`язаних з їх виконанням. Такі положення викладені в Розділі VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

Таким чином, вчинені на думку позивача дії під час розгляду цивільної справи та при виконанні ухвали суду про забезпечення позову повинні розглядатися цивільним судом у межах виконання рішення (ухвали) суду, а не окремим позовним провадженням в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене суд висновує, що позовні вимоги сформовані позивачем саме як забезпечення виконання ухвали Апеляційного суду Львівської області, а обраний позивачем спосіб захисту не виключає першочергового приватно-правого характеру спору, що розглядається іншим судом в межах цивільного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладені приписи КАС України та встановлені обставини, суд висновує, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Питання про повернення судового збору судом не вирішується, оскільки такий позивачем не сплачено.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 19, 21, 170, 171, 241-243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Співзасновника і бенефіціара Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення.

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

3. Роз`яснити позивачу, що згідно з частиною 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати підписання ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяКравців Олег Романович