Справа № 420/31279/24
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 жовтня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, старшого уповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області Полоз Альони Михайлівни, старшого уповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області Сисоєва Артема Юрійовича про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач), яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач 1), Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі відповідач 2), старшого уповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області Полоз Альони Михайлівни (далі відповідач 3), старшого уповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області Сисоєва Артема Юрійовича (далі відповідач 4), в якому просить:

визнати протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, вчинені відносно ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , оперуповноваженою особою старшим лейтенантом Департаменту стратегічних розслідувань Полоз Альоною Михайлівною (спеціальний жетон №0151860, посвідчення серії НОМЕР_1 ) та оперуповноваженим 6 відділу протидії корупції УСР в Дніпропетровській області Сисоєвим Артемом Юрійовичем, які полягали в тому, що після 17:00 год. 21 та 22 грудня 2023 року за місцем реєстрації гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , здійснили без законних підстав, несанкціоноване зовнішнє візуальне спостереження за її подвір`ям та домоволодінням та здійснили превентивний захід у вигляді опитування 21 грудня 2023 року об 12:00 год. неповнолітньої ОСОБА_2 без присутності батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога та зобов`язати названих суб`єктів владних повноважень утриматись від вчинення таких дій;

визнати протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яке безпідставно встановило у висновку дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024: 1) службове розслідування закінчити; 2) зазначити, що факти, викладені у скаргах громадянки ОСОБА_1 від 27.12.2023 №С-251 та від 04.01.2024 №С-4 щодо можливих неправомірних дій працівників УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України 21-22 грудня 2023 року в м. Одеса та в с. Крижанівка Одеської області, не знайшли свого об`єктивного підтвердження та зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідування Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України переглянути висновки дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024 з урахуванням оцінки, наданої судом обставинам у судовому рішенні у цій справі;

визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає в ненаданні обґрунтованої відповіді на скаргу громадянки ОСОБА_1 від 04.01.2024 №С-4 та зобов`язати Міністерства внутрішніх справ України розглянути скаргу громадянки ОСОБА_1 від 04.01.2024 №С-4 2024 з урахуванням оцінки, наданої судом обставинам у судовому рішенні у цій справі.

Ухвалою суду від 14.10.2024 відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, старшого уповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області Полоз Альони Михайлівни, старшого уповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області Сисоєва Артема Юрійовича в частині позовних вимог про:

визнання протиправними дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, вчинені відносно ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , оперуповноваженою особою старшим лейтенантом Департаменту стратегічних розслідувань Полоз Альоною Михайлівною (спеціальний жетон №0151860, посвідчення серії НОМЕР_1 ) та оперуповноваженим 6 відділу протидії корупції УСР в Дніпропетровській області Сисоєвим Артемом Юрійовичем, які полягали в тому, що після 17:00 год. 21 та 22 грудня 2023 року за місцем реєстрації гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , здійснили без законних підстав, несанкціоноване зовнішнє візуальне спостереження за її подвір`ям та домоволодінням та здійснили превентивний захід у вигляді опитування 21 грудня 2023 року об 12:00 год. неповнолітньої ОСОБА_2 без присутності батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога та зобов`язання названих суб`єктів владних повноважень утриматись від вчинення таких дій;

визнання протиправними дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яке безпідставно встановило у висновку дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024: 1) службове розслідування закінчити; 2) зазначити, що факти, викладені у скаргах громадянки ОСОБА_1 від 27.12.2023 №С-251 та від 04.01.2024 №С-4 щодо можливих неправомірних дій працівників УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України 21-22 грудня 2023 року в м. Одеса та в с. Крижанівка Одеської області, не знайшли свого об`єктивного підтвердження та зобов`язання Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідування Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України переглянути висновки дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024 з урахуванням оцінки, наданої судом обставинам у судовому рішенні у цій справі.

Ураховуючи наведене, суддя вирішує питання щодо відповідності вимогам процесуального закону позовної заяви в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає в ненаданні обґрунтованої відповіді на скаргу громадянки ОСОБА_1 від 04.01.2024 №С-4 та зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути скаргу громадянки ОСОБА_1 від 04.01.2024 №С-4 2024.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідженням позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що позовна заява іншій частині позовних вимог не відповідає вимогам ст. 161 КАС України з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Цією ж нормою встановлено, що за подання до адміністративного суду фізичною особою позову немайнового характеру судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2024 становить 3028 грн.

Отже, звернувшись до суду з позовом позивачу слід додати до нього документ про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Разом з тим до позовної заяви не доданий документ про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з позовною заявою позивача заявила клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Клопотання мотивоване тим, що 25.12.2023 скарга була скерована до МВС України, до 26.01.2024 мала надійти відповідь, однак в період з 21.05.2024 по 06.09.2024 позивач перебувала на лікарняному. Після отриманої травми процес реабілітації триває по теперішній день та займає багато часу, який треба приділити здоров`ю. Окрім того, на утриманні позивача перебувають четверо малолітніх дітей, наймолодшій дитині 17.09.2024 виповнився один рік. Через адаптування до дитячого садочку донька позивача Милана, 4 роки, постійно перебуває на лікарняному та потребує догляду матері. В період з 07.09.2024 по 01.10.2024 дитина перебувала на лікарняному. Сукупно викладене свідчить про поважність причин пропуску строку, встановленого законодавцем для звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, суддя виходить з такого.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом цього позову є бездіяльність Міністерства внутрішній справ України щодо ненадання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 04.01.2024 № С-4.

25.12.2023 позивач звернулася до Міністерства внутрішніх справ України зі скаргою.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Як зазначає сам позивач, термін розгляду скарги тривав до 26.01.2024, а відтак з наступного дня розпочався строк звернення до суду з даним позовом.

До суду позивач звернулася 04.10.2024 за допомогою засобів поштового зв`язку, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України.

В обґрунтування поважності причин пропуску строків звернення до суду позивач зазначає, що перебувала на лікарняному з 21.05.2024 по 06.09.2024 та з 07.09.2024 по 01.10.2024, однак тільки перебування на лікарняному у травні-червні 2024 року поглинається шестимісячним строком звернення до суду.

При цьому, позивач не наводить поважних причин, які їй перешкоджали вчасно звернутися до суду у період з 26.01.2024 по 20.05.2024.

Суддя зауважує на ненаведенні позивачем обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних обставин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду.

Таким чином, підстави, зазначені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суддя визнає частково неповажними.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини першої якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене позовна заява відповідно до ст.169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме для подання до суду:

обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведеними іншими підставами для поновлення строку;

документу про сплату судового збору у сумі 1211,20 грн;

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

ухвалив:

Підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду визнати частково неповажними.

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 420/31279/24 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується та набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя А.С. Пекний