Справа № 679/39/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/39/24

Головуючий у 1-й інстанції: Грибанова Л.О.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

16 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М.

секретар судового засідання: Гавриленко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1170304 від 27.12.2023, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у виді штрафу, в розмірі 510 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.02.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.02.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на підтвердження вчиненого адміністративного правопорушення ГУНП в Хмельницькій області до першої інстанції було додано диск з відеозаписами, з яких чітко вбачається порушення ОСОБА_1 . На першому відеозаписі з портативного відеореєстратора вбачається сам факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме обгін транспортного засобу ближче, ніж 100 метрів поза межами населеного пункту, що здійснив позивач ОСОБА_1 . На другому відеозаписі на бодікамеру поліцейського зафіксовано розгляд справи за фактом вчиненого правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме поліцейський обумовив ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, які порушення було здійснено останнім, ознайомив позивача з доказом (відеозаписом), в якому чітко проглядається автомобіль позивача, що здійснює обгін поза межами населеного пункту ближче, ніж 100 метрів до пішохідного переходу; далі у відповідності до норм законодавства поліцейський ознайомив ОСОБА_1 з його правами, запитав чи останній має намір реалізовувати надані законом права, після відмови позивача було винесено постанову та під підпис вручено копію.

Ствердження суду першої інстанції про те, що відеодокази надані ГУНП в Хмельницькій області є недостатніми для встановлення істини про скоєння адміністративного правопорушення ч.2 с.122 КУпАП ОСОБА_1 хибними, так як на відеозаписі чітко видно, що ОСОБА_1 здійснює обгін транспортного засобу прямо на пішохідному переході, про що свідчить дорожній знак «пішохідний перехід» та характерна розмітка на даній ділянці дороги.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що на відеозаписі на який посилається апелянт, зафіксовано факт здійснення ОСОБА_1 обгону попутного транспортного засобу, а також із відеозапису вбачається, що дорожня розмітка дозволяли ОСОБА_1 виконати обгін на вказаній ділянці дороги. В той же час, відеозапис не підтверджує, що обгін здійснювався на відстані менше 100 м. до пішохідного переходу. Навпаки наявність відповідної дорожньої розмітки, яка дозволяє здійснювати обгін вказує на те що відстань була понад 100 м.

Матеріали справи не містять інших доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_2 здійснював обгін попутного автомобіля на відстані менше 100 м. до пішохідного переходу. В той же час, поліцейський на місці зупинки не здійснив ніяких дій щодо здобуття доказів на підтвердження точної відстані на якій ОСОБА_1 було здійснено обгін.

Отже, належних доказів вчинення ОСОБА_1 порушення п. 14.6 в) ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 с. 122 КУпАП поліцейські при винесенні оскаржуваної постанови не мали, їх твердження про те, що обгін здійснено на відстані меншій ніж 100 м. до пішохідного переходу ґрунтується виключно на припущеннях адже не підтверджується належними та допустимими доказами.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень представника відповідача, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що інспектором ВП №1 (місто Славута) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Придачуком А.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1170304 від 27.12.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Зі змісту постанови серії ЕНА №1170304 від 27.12.2023 вбачається, що 27.12.2023 о 12:19 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом на автодорозі Н-25, здійснив обгін ближче ніж за 100 м перед пішохідним переходом, поза населеним пунктом, порушивши вимоги п.14.6 в) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач не погодився із вказаною постановою, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що належних доказів порушення ОСОБА_1 п. 14.6 в) ПДР України відповідачем не надано.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами п.1.10 ПДР України, обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху згідно вимог п.14.6 в) ПДР України, обгін заборонено ближче, ніж за 50 м, перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом.

Відповідальність за порушення правил обгону передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, відповідно до змісту якої порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само, порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

За приписами статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідачем на підтвердження вчиненого адміністративного правопорушення надано відеозаписи, з яких чітко вбачається вчинення порушення ОСОБА_1 .

На першому відеозаписі з портативного відеореєстратора вбачається факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме обгін транспортного засобу ближче, ніж 100 метрів перед пішохідним переходом поза межами населеного пункту, оскільки записом зафіксовано перебування авто позивача на зустрічній смузі руху до, під час і після перетину ним пішохідного переходу. За таких обставин точна відстань початку обгону жодного значення не має, оскільки за змістом п.14.6 ПДР України, обгін повинен бути завершений і не може бути розпочатий ближче 100 м перед пішохідним переходом.

На другому відеозаписі на бодікамеру поліцейського зафіксовано розгляд справи за фактом вчиненого правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме поліцейський обумовив ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, які порушення було здійснено останнім, ознайомив позивача з доказом (відеозаписом), в якому чітко проглядається автомобіль позивача, що здійснює обгін поза межами населеного пункту ближче, ніж 100 метрів до пішохідного переходу; далі у відповідності до норм законодавства поліцейський ознайомив ОСОБА_1 з його правами, запитав чи останній має намір реалізовувати надані законом права, після відмови позивача було винесено постанову та під підпис вручено копію.

Тому, апеляційний суд вважає вказані відеозаписи належними та достатніми доказами порушення позивачем вимог п. 14.6 в) ПДР України та дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за таке порушення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі постанови серії ЕНА №1170304 від 27.12.2023 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, що свідчить про відсутність підстав для скасування вказаної постанови.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись вказаними положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.