Справа № 420/1495/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1495/22
У Х В А Л А

14 жовтня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд

у складі

головуючого судді Скупінської О.В.,

при секретарі Галат В.І.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про встановлення способу і порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 420/1495/22 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням суду від 19.04.2022 адміністративний позов ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні, задоволено частково. Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на користь ОСОБА_2 недоплачену суддівську винагороду у сумі у сумі 108794,34 грн за період з 18.04.2020 по 27.08.2020. Зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати ОСОБА_2 недоплаченої суддівської винагороди у сумі 108794,34 грн за період з 18.04.2020 по 27.08.2020. В іншій частині позовних вимог, відмовлено.

Рішення набрало законної сили 20.05.2022.

03.10.2024 до суду надійшла заява (вхід.№48676/24) представника Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про встановлення способу і порядку виконання рішення по справі №420/1495/22, а саме встановити спосіб і порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 по справі №420/1495/22 в частині стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області користь ОСОБА_2 недоплаченої суддівської винагороди у сумі 108 794,34 грн за період з 18.04.2020 по 27.08.2020, за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником яких є Державна судова адміністрація України (вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ, 01601, ) у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

В поданій заяві заявник зазначає, що 27.09.2024 на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області надійшла заява позивача щодо виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 по справі №420/1495/22 стосовно стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на користь ОСОБА_2 недоплаченої суддівської винагороди у сумі 108 794,34 грн за період з 18.04.2020 по 27.08.2020. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення передбачено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 зі змінами та доповненнями. Заявник вважає, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є стягнення саме з Державної судової адміністрації України, як головного розпорядника бюджетних коштів, а не з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на користь ОСОБА_2 недоплаченої суддівської винагороди у сумі 108 794,34 грн за період з 18.04.2020 по 27.08.2020, за рахунок коштів окремої бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

08.10.2024 суд ухвалив заяву представника Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про встановлення способу і порядку виконання рішення у справі 420/1495/22, прийняти до провадження. Призначити судове засідання з розгляду заяви на 14 жовтня 2024 року об 14 год. 00 хв.. Запропонувати ОСОБА_2 , Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Одеській області та Державній судовій адміністрації України протягом п`яти днів з дати отримання копії ухвали надати до суду письмові пояснення з приводу вказаної заяви та надіслати їх іншим учасникам справи, про що надати докази суду.

10.10.2024 до суду надійшли заперечення представника позивача (вхід.№ЕС/52078/24) в яких заявник просить суд у задоволенні заяви Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про встановлення способу і порядку виконання судового рішення по справі № 420/1495/22 відмовити. В обґрунтування зазначає, що незважаючи на покладені на заявника повноваження ГУ ДКС України в Одеській області не було вжито заходів з виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/1495/22. Крім іншого, з тексту заяви ГУ ДКС України в Одеській області вбачається намір заявника фактично змінити сторону виконавчого провадження, що не відповідає юридичній сутності та змісту інституту, передбаченого статтею 378 КАС України. Так, відповідно до частини 3 статті 378 КАС України Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Заявником, зокрема, не зазначається про обставини, які б істотно могли ускладнити виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/1495/22, або робили б неможливим його виконання.

Матеріали справи містять повідомлення відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.05.2024 на адресу позивача про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання.

17.06.2024 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області надійшла заява позивача про виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду щодо стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на користь ОСОБА_2 недоплачену суддівську винагороду у сумі у сумі 108794,34грн за період з 18.04.2020 по 27.08.2020.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченогостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Частиною 3 статті 378 КАС України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 статті 378 КАС України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що наведені норми не містять конкретного переліку обставин для встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду боржником, зазначення настання обставин, що дозволяють виконати рішення суду протягом визначеного терміну. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Підставою для зміни способу чи порядку виконання рішення суду є неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для зміни способу виконання судового рішення є такі обставини, які роблять виконання неможливим.

Тобто, в розумінні наведеної статті 378 КАС України, при вирішенні заяв про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

Наведена норма пов`язує можливість зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у виняткових випадках за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк.

З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб або порядок виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Під зміною способу і порядку виконання рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. При цьому, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Так, саме поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Обґрунтовуючи необхідність зміни способу та порядку виконання рішення суду від 19.04.2022 у справі № 420/1495/22, заявник зазначив, що головним розпорядником бюджетної програми КПКВК 0501150 є ДСА України (), яка обслуговується в Державній казначейській службі України, а тому належним способом виконання судового рішення буде: «стягнення за рахунок бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, в порядку, передбаченому Законом України Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845».

Разом з тим, зміна способу виконання судового рішення зазначеним заявником способом буде зміною суті резолютивної частини судового рішення в цій частині, зміни обсягу зобов`язань ДСА України, визначених судом, а також втручання в її дискреційні повноваження та до виникнення нового спору.

Також, в даному випадку заявник просить фактично змінити сторону виконавчого провадження, що не відповідає юридичній сутності та змісту інституту, регламентованому статтею 378 КАС України.

Окрім того, заявником не наведено жодного пояснення щодо складнощів виконання судового рішення від 19 квітня 2022 року у визначений судом спосіб.

Суд враховує, що ДСА України є відповідачем у даній справі, якого зобов`язано здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати позивачу недоплаченої суддівської винагороди у сумі 108794,34 грн за період з 18.04.2020 по 27.08.2020.

Навіть невиконання ДСА України рішення суду у цій частині не є підставою для зміни способу або порядку виконання судового рішення.

Більш того, заявник власне не зазначає про таке невиконання та не заявляє про звернення до головного розпорядника бюджетних коштів про надання асигнувань з метою виконання судового рішення та про відмову про надання таких асигнувань.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на відсутність передбачених критеріїв для визначення поважності таких підстав, прийняття відповідних рішень є дискреційним повноваженням суду, яке останній реалізує за власними переконанням, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно з частиною першою статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Вказане означає, що зміна способу та порядку виконання судового рішення у спосіб, не передбачений КАС України, не відповідатиме принципу законності та обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі № 420/1495/22.

Керуючись ст. 194, 295, 378 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області від 03.10.2024 (вх.№48676/24) про встановлення способу і порядку виконання рішення суду від 19.04.2022 у справі №420/1495/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА