Справа № 420/26232/24
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , за результатом якого позивач просить:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо прийняття ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації;

зобов`язати скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2022 №38 про призначення ОСОБА_1 на посаду та зарахування її до списків особового складу;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що станом на момент звернення до суду позивач, яка є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , куди була переміщена (переведена) з військової частини НОМЕР_1 під час проходження військової служби, потребує визнання прийняття на військову службу по мобілізації незаконним, у зв`язку з чим бажає бути виключеною зі списків особового складу військової частини, де проходить службу зараз. Зазначивши що заява ОСОБА_1 про прийняття на військову службу від 04.03.2022 р., рапорт про прийняття справ та посади ОСОБА_1 від 04.04.2022 р. та рапорт про прийняття справ та посади ОСОБА_1 від 01.04.2022 р. є підробленими, а саме позивач ніколи не складала та не підписувала таких документів.

Ухвалою суду від 22 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Представник відповідача - Військової частини НОМЕР_1 надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 за весь строк військової служби у військовій частині НОМЕР_1 не зверталася до командування військової частини НОМЕР_1 з приводу прийняття та проходження її служби, а із документів, наданих позивачем вбачається правомірність прийняття її на військову службу.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив та додаткові пояснення, а відповідачем заперечення на відповідь на відзив в якій сторони налягали на своїх правових позиціях.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Станом на момент звернення до суду ОСОБА_1 , яка є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , куди була переміщена (переведена) з військової частини НОМЕР_1 під час проходження військової служби.

04.03.2022р. ОСОБА_1 подала заяву на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в якій просила її прийняти на військову службу по мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2022р. № 38 ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу та призначено на посаду бойового медика 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Документи про проходження служби ОСОБА_2 були направлені військовою частиною у ІНФОРМАЦІЯ_1 20.04.2022р. для видачі їй військового квитка та позивачу було видано військовий квиток.

Позивач вважає прийняття її на військову службу по мобілізації незаконним, у зв`язку з чим бажає бути виключеною зі списків особового складу військової частини, де проходить службу зараз та за захистом своїх прав звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною третьою та четвертою статті 2 Закону №2232-ХІІ визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Цим Законом гарантуються військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, в тому числі передбачає охорону здоров`я, медичну допомогу військовослужбовців, а також відповідну допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності внаслідок поранення при виконанні обов`язків військової служби.

Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону України №2232-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до положень частин другої, третьої статті 2 Закону №2232-XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає:

підготовку громадян до військової служби;

взяття громадян на військовий облік;

прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу;

проходження військової служби;

виконання військового обов`язку в запасі;

проходження служби у військовому резерві;

дотримання правил військового обліку.

Згідно ч. 12 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №2232-XII від 25.03.1992, жінки, які перебувають на військовому обліку, можуть бути призвані на військову службу чи залучені для виконання робіт із забезпечення оборони держави у воєнний час у добровільному порядку. У мирний час жінки можуть бути прийняті на військову службу та службу у військовому резерві тільки в добровільному порядку (за контрактом).

Жінки виконують військовий обов`язок на рівних засадах із чоловіками (за винятком випадків, передбачених законодавством з питань охорони материнства та дитинства, а також заборони дискримінації за ознакою статі), що включає прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, проходження служби у військовому резерві, виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку.

Судом встановлено, що 04.03.2022р. ОСОБА_1 подала заяву на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в якій просила її прийняти на військову службу по мобілізації. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2022р. № 38 ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу та призначено на посаду бойового медика 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Після чого, документи про проходження служби ОСОБА_2 були направлені військовою частиною НОМЕР_1 у ІНФОРМАЦІЯ_1 20.04.2022р. для видачі їй військового квитка та позивачу було видано військовий квиток

Суд зазначає, що з метою удосконалення військового обліку військовослужбовців та військовозобов`язаних рядового, сержантського, старшинського складу, офіцерів запасу Указом Президента України за № 582/2016 від 30.12.2016 затверджено Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу.

Відповідно Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку (пункт 1 Положення).

Військовий квиток є єдиним для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної спеціальної служби транспорту та інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також для військовозобов`язаних і резервістів (пункт 2 Положення).

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу військові квитки видаються районними (об`єднаними районними), міськими (районними у містах, об`єднаними міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) у таких випадках: призову або прийняття на військову службу; зарахування до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти; прийняття на службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших утворених відповідно до закону військових формувань; припинення альтернативної (невійськової) служби у разі закінчення строку її проходження; зняття з військового обліку за станом здоров`я у випадках, визначених Міністерством оборони України (якщо раніше військовий квиток не видавався); виключення з військового обліку за станом здоров`я (якщо раніше військовий квиток не видавався); позбавлення військового звання офіцерського складу.

Суд зазначає, що до повноважень військової частини НОМЕР_1 не входить мобілізаційна підготовка та мобілізація громадян, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особовий склад військової частини формується з числа осіб, які виявили бажання служити добровільно, а також тих, які були розподілені на службу у військову частину НОМЕР_1 рішенням органів ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вище встановлено судом позивачем було виявлено бажання служити добровільно та подано до військової частини НОМЕР_1 відповідну заяву, крім того з позивачем було проведено бесіду як з кандидатом на військову службу по мобілізації, що підтверджується аркушем бесіди з кандидатом на військову службу по мобілізації.

Рапортом командиру військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2022 року позивачем підтверджено, що нею справи та посаду бойового медика 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 прийнято та вона приступила до виконання службових обов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2022р. № 66 солдата ОСОБА_3 , бойового медика 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, переведено на посаду СТАРШОГО БОЙОВОГО МЕДИКА 2 СТРІЛЕЦЬКОЇ РОТИ ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 , BOC-878978A, з "01" квітня 2022 року.

Рапортом командиру 2-ї стрілецької роти від 01.04.2022 року позивачем підтверджено, що нею справи та посаду старшого бойового медика прийнято та вона приступила до виконання службових обов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2022р. № 299 позивача відряджено до військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 на 5 діб з "21" листопада 2022 року по "26" листопада 2022 року, з метою проведення занять з тактико- спеціальної підготовки особового складу залученого до медичної евакуації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2022р. № 305 позивач вважається такою що прибула та приступила до виконання службових обов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2023р. № 315 позивача відряджено до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, м. Львів, на 26 діб з "11" листопада 2023 року по "06" грудня 2023 року, з метою якісної підготовки бойових медиків Сил ТрО ЗС України на території Республіки Польща.

Сертифікатом військового досягнення від 06.12.2023 року підтверджено відвідування позивачем курсу бойового медика.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з основної діяльності) від 09.12.2023 року №105 вбачається, що солдат ОСОБА_2 вважається такою, що в період з 08 по 09 грудня 2023 року склала вихідний контроль знань прискореного навчального курсу за програмою «Фахова підготовка бойового медика взводу (ВОС-878)» затвердженого ТВО командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 07.05.2023 року. Також позивачу видані відповідні свідоцтво та сертифікат від 09.12.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2022р. № 348 позивач вважається такою що прибула та приступила до виконання службових обов`язків.

З огляду на викладене судом встановлено, що ОСОБА_1 за весь строк військової служби у військовій частині НОМЕР_1 не зверталася до командування військової частини НОМЕР_1 з приводу прийняття та проходження її служби, більш того виконувала накази командування військової частини НОМЕР_1 та проходила фахову підготовку.

Щодо твердження позивача, що її підпис на заяві про прийняття на військову службу у військову частину НОМЕР_1 був підроблений суд зазначає, що ніяким іншим чином, аніж добровільно звернувшись до військової частини із заявою про прийняття її на військову службу, позивач не могла почати свою військову службу, а тим паче проходити її.

Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Таким чином, із документів, наданих позивачем вбачається правомірність прийняття її на військову службу, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.