Справа № 620/18792/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконним нарахування не у повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' за період проходження служби у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.04.2022 по 31.12.2022.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' за період з 01.04.2022 по 31.12.2022, із урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 збільшеної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 24.02.2022 по 31.12.2022.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 24.02.2022 по 31.12.2022, із урахуванням вже виплачених сум.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що у період з 01.04.2022 по 31.12.2022 додаткова винагорода у розмірі 30000,00 грн виплачувалась на підставі рапортів начальника підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо виплати збільшеної додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн, апелянт вказує, що така винагорода пропорційно часу виконання обов`язків виплачена позивачу у червні 2022 року в розмірі 9333,33 грн на підставі рапорту від 06.06.2022 № Р-5693 за період з 01.04.2022 по 04.04.2022.

Натомість, рапорти начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » підполковника ОСОБА_2 №р/6-106 від 02.07.2022 щодо виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 60 666,66 грн. за період з 05.04.2022 по 30.04.2022 та №р/103 від 02.07.2022 в розмірі 70 000,00 грн. за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 залишено без реалізації, оскільки керівництвом відділу до даних рапортів не надано підтверджуючих документів безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів відповідно до листа Адміністрації Державної прикордонної служби У країни від 17.04.2022 № 21-1215-2/0/22.

У інший спірний період рапорти начальника підрозділу щодо виплати позивачу вказаної винагороди у розмірі 70 000,00 грн до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходили.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Позивач зазначає, що безпосередню участь в бойових діях позивача підтверджують наступні документи:

витяги із рапортів №Р-5693 від 06.06.2022 (за період з 01.04.2022 по 04.04.2022), № р/6-106 від 02.07.2022 (за період з 05.04.2022 по 30.04.2022), № р/6-103 від 02.07.2022 (за період з 01.06.2022 по 30.06.2022);

витяг із журналу бойових дій за грудень 2022 р., де вказується, що позивач брав участь в бойових діях - 22 дні в грудні;

витяги із робочого зошита начальника відділу прикордонної служби, які підтверджують те, що позивач залучався до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебував безпосередньо в районах ведення бойових дій. Зазначені витяги безпосередньо вказують, що позивач залучався до виконання такого типу наряду, як вогнева засідка.

Отже, на переконання позивача, вказаними матеріалами підтверджено участь позивача у бойових діях, тому він набув права на виплату збільшеної додаткової винагороди на підставі п.1 Постанови №168, при цьому недотримання внутрішньої процедури призначення такої винагороди не можуть перекладатися на військовослужбовця.

Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 20.12.2021 №712-ОС позивача зараховано до списку особового складу загону, на всі види забезпечення, техніком відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), звільнивши з посади інспектора прикордонної служби 3 категорії - водія групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), згідно з підпунктом 4 пункту 93 Положення (на вищу посаду - у порядку просування по службі) (а.с.80).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 09.12.2022 № 654-ОС «Про особовий склад», позивача зараховано до списку особового складу загону, на всі види забезпечення, інспектором прикордонної служби 1 категорії - техніком відділення логістики, прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_4 », звільнивши з посади техніка відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), згідно з підпунктом 4 пункту 93 Положення (на вищу посаду - у порядку просування по службі) (а.с.81).

Позивач, вважаючи що йому не нарахована та не виплачена у збільшеному розмірі додаткова винагорода за період 01.04.2022 по 31.12.2022, звернувся до суду із позовом.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що винагорода, передбачена Постановою № 168, у розмірі до 100000 грн, виплачується військовослужбовцям не лише у разі безпосередньої участі у бойових діях, а й тим, хто забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів.

Оскільки позивач залучався до виконання бойових завдань, а саме: за період з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, що підтверджується відповідними витягами із рапортів №Р-5693 від 06.06.2022 (за період з 01.04.2022 по 04.04.2022), № р/6-106 від 02.07.2022 (за період з 05.04.2022 по 30.04.2022), № р/6-103 від 02.07.2022 (за період з 01.06.2022 по 30.06.2022), а також витягом із журналу бойових дій за грудень 2022 року, де вказується, що позивач брав участь в бойових діях - 22 дні в грудні, то він набув права на виплату збільшеної додаткової винагороди на підставі п.1 Постанови №168.

Щодо іншого спірного періоду, то згідно з витягами з робочого зошита начальника відділу прикордонної служби «Дніпровське» (тип Б) за періоди з 30.04.2022 по 31.08.2022 та з 31.08.2022 по 31.12.2022 позивач постійно залучався до виконання наряду «вогнева засідка», що свідчить саме про залучення до виконання завдань з оборони України.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У силу вимог частин першої-третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У свою чергу, пунктом 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №53/2022 постановлено Кабінету Міністрів України в одноденний строк затвердити план заходів, передбачивши, зокрема забезпечення з 1 березня 2022 року підвищення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України на 30 відсотків та доведення до 20 відсотків від початку 2022 року підвищення грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та Національної гвардії України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року N 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та N 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

У пункті 1 цієї постанови Уряд установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року № 793 в абзаці першому пункту 1 постанови № 168 слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".

У решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин не змінювався.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно із пункту 2-1 Постанови № 168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

За правилами пункту 3 Постанови № 168 доручено Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

З метою виконання вимог Постанови №168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 31.03.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ №164).

Пунктом 1 Наказу №164 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, які проходять військову службу в органах охорони державного кордону (прикордонних загонах) виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30 000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 2 Наказу №164 визначено, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

- здійснення польотів, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

- здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

- виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

У пункті 3 наказу № 164-АГ встановлено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів, здійснювати на підставі одного з таких документів:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

У подальшому, Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від28.02.2022 №168» (далі - Наказ №392-АГ).

Так, згідно з пунктом 1 Наказу №392-АГ військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

У пункті 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

09 грудня 2022 року Адміністрація Держприкордонслужби видала наказ № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», який діяв з 01.12.2022 - 31.01.2023.

Цей наказ дещо змінив перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців.

Так, згідно з пунктом 3 наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 9 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ документами, що підтверджують безпосередньою участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:

1) бойовий наказ (бойове розпорядження);

2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал), журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;

3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

У свою чергу, згідно із окремим дорученням Міністра Оборони України від 23.06.2022 №912/в/29 визначено термін «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених, заходів».

Так, під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка(який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ(сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових(спеціальних) завдань військовою частиною(підрозділом, утому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу(контрнаступу, контратаки)) підчас перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ(сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ(сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

- бойових завдань зведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- завдань зведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

- здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

- виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Керуючись частиною третьою статті 117 Конституції України, Указом Президента України від 03.10.1992 №493 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» і Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що подібні накази центрального органу виконавчої влади підлягають обов`язковій державній реєстрації Міністерством юстиції України, оскільки містять норми, що зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб і встановлюють організаційно-правовий механізм їх реалізації.

З огляду на це, Адміністрація Держприкордонслужби не дотрималась зазначених вимог законодавства при прийнятті Наказів №392 і №628, які не пройшли державну реєстрацію в Мін`юсті у встановленому порядку.

Разом з тим, при вирішенні питання про наслідки порушення зазначених вимог варто враховувати обставини фактичного виконання у спірний період органами Держприкордонслужби вказаних наказів, зокрема, в частині визначення бойових дій та заходів, передбачених пунктом 1 Постанови №168, а також документування безпосередньої участі військовослужбовців у таких діях і заходах.

У спірний період виключно зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби визначали механізм реалізації постанови №168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану.

У свою чергу, наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 №36 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за №196/39252) набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовувався з 01.02.2023, тобто не підлягав ретроспективному застосуванню до спірних правовідносин.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 у справі № 200/193/23 дійшов висновку, що вказані накази підлягають застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою №168.

Спірні правовідносини у цій справи виникли у зв`язку із невиплатою позивачу збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.04.2022 по 31.12.2022.

Як свідчать матеріали справи, начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на ім`я начальника НОМЕР_2 прикордонного загону подавались рапорти про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів, із розрахунку 70000,00 грн. на місяць пропорційно часу проходження служби за періоди:

з 01.04.2022 по 04.04.2022 в сумі 9333,33 грн. - рапорт № р-5693 від 06.06.2022 (а.с.29);

з 05.04.2022 по 30.04.2022 в сумі 60666,66 грн. - рапорт № р/6-106 від 02.07.2022 (а.с. 31);

з 01.06.2022 по 30.06.2022 в сумі 70000,00 грн. - рапорт № р/6-103 від 02.07.2022 (а.с. 28).

У червні 2022 року позивачу виплачено за 4 дні квітня 2022 року додаткову винагороду в сумі 9333,33 грн, про що свідчить довідка про грошове забезпечення, що нараховано ОСОБА_1 за період з 01.02.2022 по 31.10.2023 від 07.11.2023 №287 (а.с.13).

Отже, позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу спірну додаткову винагороду за період з 01.04.2022 по 04.04.2022 заявлені безпідставно, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Докази про виплату позивачу збільшеної додаткової винагороди за періоди з 05.04.2022 по 30.04.2022 в сумі 60666,66 грн. та з 01.06.2022 по 30.06.2022 в сумі 70000,00 грн. у матеріалах справи відсутні.

Посилання апелянта на те, що рапорти начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » підполковника ОСОБА_2 . Вх.№р/6-106 від 02.07.2022 щодо виплати персоналу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » додаткової винагороди в розмірі 60 666,66 грн. за період з 05.04.2022 по 30.04.2022 та Вх.№р/103 від 02.07.2022 щодо виплати персоналу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » додаткової винагороди в розмірі 70 000,00 грн. за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 залишено без реалізації, оскільки керівництвом відділу до даних рапортів не надано підтверджуючих документів безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів відповідно до листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.04.2022 № 21-1215-2/0/22, є безпідставним, оскільки порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду (пункт 48 постанови Верховного Суду від 21 березня 2024 року у справі №560/3159/23).

Колегія суддів зазначає, що з витягу із журналу бойових (службово - бойових) від 01.12.2022 № 4.5/29ДСК (том 1), вбачається, що позивач брав участь в бойових діях в наступні дні грудня (1,2,5,7,11,12,14,15,16,17,18,20,21,22,23,24,25,26,27,28,30,31) всього 22 дні в грудні 2022 року.

Верховний Суд у постанові від 23 травня 2024 року у справі № 360/334/23 зазначив, що «Оцінка таких рапортів має істотне значення для правильного вирішення цього спору, позаяк згідно з пунктом 4 наказу N 392-/0/81-22-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах, а відповідно до пункту 3 наказу N 628/0/81-22-АГ перелік підтверджуючих документів допускає альтернативність і не зведений винятково до їхньої сукупності.».

Як зазначалось, згідно з пунктом 3 наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 9 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ документами, що підтверджують безпосередньою участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є, зокрема, журнал бойових дій (службово-бойових дій.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач набув право на виплату збільшеної додаткової грошової винагороди за період з 05.04.2022 по 30.04.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022 та з 01.12.2022 по 31.12.2022, оскільки така виплата відповідачем не здійснена, що вказує про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди в повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з 01.07.2022 по 30.11.2022, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.06.2016 №311 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.05.2016 за №719/28849, відділ прикордонної служби є основним підрозділом прикордонного загону (прикордонної комендатури), призначеним для безпосередньої охорони та захисту визначеної ділянки державного кордону, здійснення прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, забезпечення дотримання режиму державного кордону України, прикордонного режиму та режиму в пунктах пропуску через державний кордон України (пунктах контролю, контрольних пунктах в`їзду-виїзду), а також здійснення інших повноважень, передбачених законодавством України.

Залежно від специфіки, завдань, а також форм оперативно-службової діяльності відділи прикордонної служби можуть бути таких типів: тип «Б» - відділи, призначені для охорони визначеної ділянки державного кордону України поза пунктами пропуску, здійснення прикордонного контролю, виявлення та припинення правопорушень, протидію яким законодавством України віднесено до компетенції Держприкордонслужби.

Основними завданнями відділу прикордонної служби є: недопущення незаконної зміни проходження державного кордону України, дотримання режиму державного кордону України, прикордонного режиму та режиму в пунктах пропуску через державний кордон України (пунктах контролю, контрольних пунктах в`їзду-виїзду); здійснення прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення; участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом, припинення діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), організованих груп та злочинних організацій, що порушили порядок перетинання державного кордону України; виявлення та припинення правопорушень, протидію яким законодавством України віднесено до компетенції Держприкордонслужби; участь у здійсненні державної охорони місць постійного і тимчасового перебування Президента України та посадових осіб, визначених у Законі України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб», у межах компетенції.

Виконання зазначених завдань є оперативно-службовою діяльністю відділу прикордонної служби.

При цьому, визначення участь підрозділів в стабілізаційних діях полягає у виконанні таких завдань, як: участь у посиленні охорони ділянок державного кордону - шляхом виставлення постів спостереження, секретів, засідок, організації загороджувальних, сторожових і патрульних дій; блокування (очеплення) певних ділянок місцевості, проведення пошуку у відповідності до поставлених завдань старшим командиром ДПС; у прикритті визначених ділянок Державного кордону - шляхом облаштування окремих опорних пунктів і позицій у відповідності до організації оборонного бою, при цьому особлива увага звертається на організацію тісної взаємодії з відділами прикордонного контролю прикордонних загонів ДПС, тощо.

Позивач в обґрунтування підстав наявності у нього права на виплату збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн, яка виплачується за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів, послався на:

витяг з робочого зошита начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) за період з 30.04.2022 по 31.08.2022 (а.с.21-23);

витяг з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) та книги прикордонної служби п`ятнадцятої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) четвертої прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) за період з 31.08.2022 по 31.12.2022 (а.с.24-26).

Як свідчить вказані витяги, позивач у зазначений період участі у бойових діях або заходах не приймав, а виконував безпосередні службові обов`язки здійснюючи чергування у складі робочої групи на кордоні (РГК), на сторожових постах (СП), розшуково - пошукової групи (РпГ), мобільно - вогневої групи (МВГ), здійснював роботу з місцевим населенням (РМН), чатовий (ЧТ).

Разом з тим, згідно з положеннями наказів № 392-/0/81-22-АГ, № 628/0/81-22-АГ такі документи не можуть підтверджувати безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або відповідних заходах.

Рапорти від начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » щодо виплати 70000 гривень, особовому складу підрозділу, у тому числі ОСОБА_1 , в період з 01.07.2022 по 30.11.2022 у матеріалах справи відсутні.

Натомість, у матеріалах справи, наявні рапорти № р-4456 від 05.05.2022 (за період з 01.04.2022 по 30.04.2022) (а.с.27); №Р-5693 від 06.06.2022 (за період з 01.05.2022 по 31.05.2022) (а.с.29), № р/6-342 від 01.09.2022 (за період з 01.08.2022 по 31.08.2022) (а.с.32); № р/6-376 від 01.10.2022 (за період з 01.09.2022 по 30.09.2022) (а.с.33); № р/6-442 від 01.11.2022 (за період з 01.10.2022 по 09.10.2022, з 20.10.2022 по 31.10.2022) (а.с.34); № р/6-576 від 30.11.2022 (за період з 01.11.2022 по 30.11.2022) (а.с.35); № р/4-499 від 19.12.2022 (за період з 01.12.2022 по 31.12.2022) (а.с.36) про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000 грн.

Однак, вказані рапорти не можуть бути враховані для виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн, оскільки останні свідчать те про, що позивач не приймав безпосередньої участі у бойових діях та заходах, а виконував безпосередні службові обов`язки, здійснюючи чергування у складі робочої групи.

Інші докази, які б підтверджували участь позивача у бойових діях або заходах у період з 01.07.2022 по 30.11.2022, як - то бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій (службово-бойових дій), у матеріалах справи відсутні.

Отже, беручи до уваги відсутність доказів безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а саме: з 01.07.2022 по 30.11.2022, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог за вказаний період.

На думку колегії суддів, оскільки позовні вимоги про нарахування та виплату позивачу збільшеної додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з 01.07.2022 по 30.11.2022 не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, то останні задоволенню не підлягають.

Також суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги за період з 24.02.2022 по 31.03.2022, оскільки позивач у своєму адміністративному позові не заявляв таких вимог.

З огляду на викладене, суд першої інстанції викладеного не врахував, тому прийшов до неправильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. У зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу збільшену додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за періоди: з 24.02.2022 по 31.03.2022; з 01.04.2022 по 04.04.2022; з 01.07.2022 по 30.11.2022.

Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з частиною першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у частині задоволенні позовних вимог за відповідний період, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що зумовлює часткове задоволення апеляційної скарги відповідача та зміну рішення суду першої інстанції у частині задоволенні позовних вимог за відповідний період. У решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року - задовольнити частково.

Абзац другий та третій резолютивної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року - змінити, виклавши їх у наступній редакції.

«Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 збільшеної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за періоди з 05.04.2022 по 30.04.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022 та з 01.12.2022 по 31.12.2022.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за періоди з 05.04.2022 по 30.04.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022 та з 01.12.2022 по 31.12.2022, із урахуванням вже виплачених сум.».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

В.П. Мельничук