Справа № 340/5201/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/5201/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач), звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), що полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від 23.05.2024 про надання медичної допомоги та направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від 23.05.2024 про надання медичної допомоги та направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що був призваний на військову службу під час мобілізації та на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Вказує, що мав намір звернутися до безпосереднього командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про надання медичної допомоги та направлення на медичний огляд ВЛК, однак, у зв`язку з відмовою командування у прийнятті рапорту, звернувся за правовою допомогою до адвоката Охременка Артема Вікторовича та доручив йому направити рапорт засобами поштового зв`язку до військової частини НОМЕР_1 .

Зауважує, що оскільки військова частина НОМЕР_1 перебуває у зоні виконання бойових завдань, що не дозволяє встановити її місцезнаходження, представник направив його рапорт від 23.05.2024 про надання медичної допомоги та додані документи на електронну адресу Міністерства оборони України, Генерального штабу ЗСУ та Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також до ІНФОРМАЦІЯ_3 з проханням направити останній за належністю до командування військової частини НОМЕР_1 .

Супровідний лист №23-05-2024/6 від 23.05.2024, додатком до якого був рапорт від 23.05.2024, що є предметом розгляду справи, був направлений представником до командування бригади військової частини НОМЕР_4 з метою його направлення за належністю до командування військової частини НОМЕР_1 , оскільки військова частина НОМЕР_1 входить до складу бригади, яка підпорядковується військовій частині НОМЕР_4 .

Вказує, що 03.06.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла відповідь від командування військової частини НОМЕР_4 , згідно якої відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.04.2024 №214-РС позивач призначений сержантом резерву 100 запасної роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_5 . Відтак, саме командир військової частини НОМЕР_1 наділений повноваженнями приймати рішення щодо проходження ОСОБА_1 військової служби (надання йому медичної допомоги, переведення, звільнення тощо).

Зазначає, що в порушення встановленого законодавством строку розгляду звернення, його рапорт від 23.05.2024 про надання медичної допомоги та направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією, який був направлений до командування всіма можливими способами, на даний час не розглянуто та відповіді не надано.

З цих підстав вважає бездіяльність відповідача протиправною та просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначив, що старший сержант ОСОБА_1 відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.04.2024 №214-РС призначений сержантом резерву 100 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Вказує, що не відмовлявся розглянути рапорт позивача, однак такого рапорту від нього не отримував. Про факт звертання позивача із рапортом, про який той зазначає у позові та про відмову прийняти такий рапорт, йому нічого не відомо.

Звертає увагу, що позивач не зазначає у позовній заяві обставин подання такого рапорту командуванню військової частини НОМЕР_1 , зокрема коли (із зазначенням дати), за яких обставин та на чиє ім`я він подавав рапорт (посада, звання безпосереднього, прямого командира, вищого начальника/командира). Вважає, що відсутність події подання рапорту унеможливлює процедуру його розгляду та відмови, що в свою чергу свідчить про відсутність порушення військовою частиною прав позивача.

Зауважує, що позивачем надано докази котрі підтверджують лише факт подачі його представником рапорту від 23.05.2024 третій стороні, натомість докази на підтвердження обставин звернення до військової частини НОМЕР_1 та відмови прийняти такий рапорт відсутні.

З цих підстав вважає позовні вимоги необгрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову.

08.08.2024 ухвалою Кіровоградського окружного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

16.09.2024 ухвалою суду витребувано у Міністерства оборони України, Генерального штабу ЗСУ, Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ІНФОРМАЦІЯ_3 з ініціативи суду докази по справі.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації та з 10.11.2023 по 28.04.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 .

Наказом командира військової частини №119 від 28.04.2024 позивача виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_4 (а.с. 69).

23.05.2024 представник позивача адвокат Охременко Артем Вікторович листом №23-05-2024/6 направив на електронну адресу Міністерства оборони України, Генерального штабу ЗСУ та Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також до ІНФОРМАЦІЯ_3 рапорт ОСОБА_1 від 23.05.2024 про надання медичної допомоги та направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з проханням направити рапорт до командування військової частини НОМЕР_4 (а.с. 29).

ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 01.06.2024 №938/5735 за допомогою (СЕДО) направив до військової частини НОМЕР_4 запит про отримання інформації щодо визначення статусу позивача (а.с. 99).

05.06.2024 листом №7486 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив представника позивача про те, що згідно відповіді військової частини НОМЕР_4 від 03.06.2024 №12428 ОСОБА_1 наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.04.2024 №214-РС призначений сержантом резерву 100 запасної роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_5 (а.с. 17).

Згідно інформації військової частини НОМЕР_4 рапорт ОСОБА_1 від 23.05.2024 було отримано 30.05.2024 телеграмою військової частини НОМЕР_6 . Оскільки позивач 28.04.2024 був виключений зі списків військової частини НОМЕР_4 та вибув до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби, командуванням рішення за наслідком розгляду рапорту від 23.05.2024 не приймалось та дії щодо направлення для розгляду по суті не вживались (а.с. 58).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.92 N 2232-XII (далі - Закон N 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону N2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону N2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

За змістом статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 N 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 N 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначається Статутом внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 N 548-XIV (надалі Статут внутрішньої служби).

Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби визначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до статті 87 Статуту внутрішньої служби начальник медичної служби бригади відповідає за організацію та проведення лікувально-профілактичних, санітарно-гігієнічних і протиепідемічних заходів у бригаді, своєчасне надання необхідної медичної допомоги травмованим (пораненим) та хворим. Начальник медичної служби бригади підпорядковується командирові бригади і є прямим начальником для особового складу медичної служби бригади. На доповнення вимог, викладених у статтях 82-84 цього Статуту, начальник медичної служби бригади зобов`язаний, зокрема, готувати медичні документи, необхідні для проходження військовослужбовцем медичного огляду військово-лікарською комісією, та доповідати командирові бригади про його результати.

Відповідно до абзацу 21 пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 N 40 (надалі - Інструкція N 40) рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців врегульовано Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 N735. Цю Інструкцію розроблено зокрема відповідно до Конституції України, Законів України "Про звернення громадян" (далі - Інструкція N 735).

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 Розділу І Інструкції N735 у роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян потрібно забезпечувати кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень громадян з метою оперативного розв`язання порушених у них питань, задоволення законних вимог заявників, поновлення порушених конституційних прав та запобігання надалі таким порушенням. До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності дії, унаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина будь-які обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

Згідно із пунктом 2 Розділу II Інструкції N735 письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

У зверненні мають бути зазначені прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковане або написане від руки, розбірливо, чітко підписане заявником (групою заявників) із зазначенням дати (п. 4 Розділу II Інструкції N 735).

Відповідно до п. п. 3-8 Розділу III Інструкції N735 після первинного розгляду звернень громадян керівниками органів військового управління, командирами військових частин працівник підрозділу документального забезпечення (секретаріату, канцелярії):

уносить до журналу реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян або реєстраційно-контрольної картки персонального комп`ютера резолюцію керівництва та встановлені терміни виконання доручень за зверненнями громадян;

здійснює відправку звернень за належністю та відповідей - їх авторам;

забезпечує оперативне доведення звернень громадян до виконавців.

Звернення громадян, одержані органом військового управління, військовою частиною для виконання, в обов`язковому порядку обліковуються в журналі обліку звернень цього органу військового управління або заводиться реєстраційно-контрольна картка.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється від дня їхньої реєстрації у структурному підрозділі Міністерства оборони України, відповідальному за організацію розгляду звернень громадян.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

Рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались органом військового управління, військовою частиною для перевірки цього звернення. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка додається до матеріалів перевірки звернення.

У реєстраційно-контрольній картці фіксується, що про наслідки перевірки заявника повідомлено під час особистої бесіди.

Отже, у разі надходження до військової частини належно оформленого письмового звернення військовослужбовця, воно в обов`язковому порядку та строки встановлені Інструкцією N 735 належить прийняттю та розгляду. В свою чергу, за наслідками розгляду, заявника має бути повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року N 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі - Положення N402).

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу І Положення N402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення N 402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт).

До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК (підпункт 2.6.1 пункту 2.6 глави 2 розділу І Положення N 402).

Позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, окуліста, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з середньою медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей (підпункт 2.6.2 пункту 2.6 глави 2 розділу І Положення N402).

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу II Положення N402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Відповідно до підпункту "б" пункту 6.1 глави 6 розділу II Положення N402 направлення на медичний огляд військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) проводиться прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.

Також, направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року N170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за N 438/16454.

З аналізу наведених вище положень чинного законодавства України, суд дійшов до висновку що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться, в тому числі й командирами військової частини, у якій військовослужбовець проходить військову службу. При цьому, військовослужбовець, що подав рапорт має право отримати відповідь та/або інформацію за результатом розгляду поданого ним рапорту.

Таким чином, отримавши рапорт, посадові особи військової частини зобов`язані його розглянути на надати мотивовану відповідь стосовно викладених у рапорті питань.

Судом встановлено, що станом на день виникнення спірних правовідносин позивач був військовослужбовцем, та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Представником позивача долучено до позовної заяви копію рапорту від 23.05.2024 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про направлення на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я та видачу направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності його до військової служби.

Водночас матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження обставин отримання військовою частиною НОМЕР_1 рапорту ОСОБА_1 від 23.05.2024.

В свою чергу, відповідач вказує, що рапорт від позивача на адресу військової частини не надходив.

У матеріалах судової справи наявний лише запит ІНФОРМАЦІЯ_3 засобами СЕО до військової частини НОМЕР_4 .

Суд зауважує, що представник позивача у своєму зверненні №23-05-2024/6 від 23.05.2024 просив адресатів сприяння у направленні рапорту ОСОБА_1 до командування саме до військової частини НОМЕР_4 , а не до відповідача.

При цьому, у листі від 05.06.2024 №7486 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив адвокату ОСОБА_2 про підпорядкування військової частини НОМЕР_1 військовій частині НОМЕР_5 , а не військовій частині НОМЕР_4 .

Крім цього, на запит суду військовою частиною НОМЕР_4 надана інформація про те, що рапорт ОСОБА_1 від 23.05.2024 командуванням по суті не розглядався та дії щодо подальшого його направлення для розгляду по суті не вживались, оскільки позивач 28.04.2024 був виключений зі списків військової частини НОМЕР_4 та вибув до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби (а.с. 58).

Представник позивача також стверджує, що засобами поштового зв`язку рапорт на адресу відповідача не надсилався, оскільки військова частина приймає безпосередню активну участь у бойових діях, у зв`язку з чим інтенсивно змінює своє місце дислокації.

Суд критично оцінює такі доводи представника позивача, адже інформація про місцезнаходження відповідача та/або його поштову адресу могла бути отримана позивачем або його представником у встановленому законом порядку.

У позовній заяві позивач серед іншого посилається на те, що командування відмовило у прийнятті його рапорту, однак не вказує коли саме, за яких обставин та кому намагався подати такий рапорт, а також посаду та звання посадової особи, якою було відмовлено у його реєстрації.

Підсумовуючи все викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивач не довів отримання військовою частиною НОМЕР_1 рапорту про надання медичної допомоги та направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією від 23.05.2024, а відтак у відповідача не виникло обов`язку його розглянути та на надати мотивовану відповідь стосовно викладених у ньому питань.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.

Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною 1 статті 77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі N520/2261/19.

З врахуванням наведених норм чинного законодавства, встановлених обставин справи та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, оскільки відповідачем в межах спірних правовідносин не було вчинено протиправної бездіяльності, а відтак його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 жовтня 2024 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК