Справа № 380/3193/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року м. Львівсправа № 380/3193/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (Відповідач/ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області, а саме: від 07 квітня 2023 року №№ 0-1329 на суму 86658,00 грн; 0-1329 на суму 5213,00 грн; 0-1329 на суму 21918,00 грн та від 22 листопада 2023 року №№ 2-1329-UA0054878 на суму 4264,00 грн; 2-1329- НОМЕР_1 на суму 16484,00 грн; 2-1329- НОМЕР_1 на суму 82257,50 грн; 2-1329- НОМЕР_1 на суму 4121,00 грн;

- вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 07 квітня 2023 року №№ 0-1329, 0-1329, 0-1329 та від 22 листопада 2023 року №№ 2-1329-UA0054878, 2-1329-UA0054878, 2-1329-UA0054878, 2-1329-UA0054878 (далі також оскаржувані/спірні податкові повідомлення-рішення), яким йому визначено суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022 року є протиправними та такими, що їх належить скасувати, з огляду на таке.

Позивач не заперечує того, що є власником об`єктів нежитлової нерухомості, стосовно яких йому спірними податковими повідомленнями-рішеннями визначено суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: ремонтної майстерні (автопарку) (337,2 кв.м.); автомобільної ваги (63,4 кв.м.); складу запчастин (автопарку) (65,6 кв.м); зерноскладу № 3 (253,6 кв.м.); зерноскладу № 2 (1265,5 кв.м.); зерноскладу № 1 (1333,2 кв.м.); зерноскладу № 4 (80,2 кв.м.), тобто нерухомого майна, яке відноситься до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000. Однак позивач як власник указаних об`єктів нежитлової нерухомості є сільськогосподарським товаровиробником єдиним засновником та власником Фермерського господарства «Бонсай», використовує ці об`єкти нежитлової нерухомості безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а тому такі на підставі підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі також ПК України) не є об`єктами оподаткування.

Крім того, позивач зауважує, що не отримував розрахунків сум податкових зобов`язань по кожному з них, тому взагалі незрозуміло чи правильно контролюючий орган провів їх нарахування. Також позивач звертає увагу на те, що у п`яти оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях податковий орган зобов`язав його сплатити податок на рахунок ГУ ДКС України у Тернопільській області, в той час як відповідні об`єкти нежитлової нерухомості розташовані на території Львівської області, а тому і з цієї підстави ці податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

У зв`язку з наведеним адміністративний позов просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що позивач експертний висновок щодо приналежних йому об`єктів нежитлової нерухомості, стосовно яких йому спірними податковими повідомленнями-рішеннями визначено суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до певного класу будівель за класифікатором контролюючому органу не надав.

Відзначає, що відповідно до наявної податкової інформації ОСОБА_1 не є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки не перебуває на обліку як фізична особа-підприємець зі здійсненням сільськогосподарської діяльності. До того ж у позовній заяві позивач зазначає, що відповідні об`єкти нежитлової нерухомості використовуються Фермерським господарством «Бонсай», у якому ОСОБА_1 є засновником, чим засвідчує, що такі об`єкти передані для використання в господарській діяльності юридичній особі, що унеможливлює застосування норми підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

З наведеного відповідач висновує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, яким позивачу визначено суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022 року прийняті ГУ ДПС у Львівській області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим є законними та такими, що не підлягають скасуванню.

У зв`язку з наведеним у задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 16 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 12 березня 2024 року клопотання представника відповідача про заміну сторони у справі задоволено частково; замінено відповідача у справі Головне управління Державної податкової служби у Львівській області (код за ) на його правонаступника Головне управління Державної податкової служби у Львівській області (код за ЄДРПОУ ВП 43968090).

Ухвалою судді від 16 квітня 2024 року позовну заяву після відкриття провадження у справі залишено без руху в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 07 квітня 2023 року №№ 0-1329, 0-1329, 0-1329.

Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року клопотання представника позивача від 22 квітня 2024 року про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви задоволено; продовжено позивачу встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, визначених ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року, про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року продовжено розгляд справи в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 07 квітня 2023 року №№ 0-1329, 0-1329, 0-1329.

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача від 11 квітня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено; заяви представника позивача від 22 квітня 2024 року про поновлення строку звернення до адміністративного суду та від 15 травня 2024 року щодо доповнення обґрунтувань про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено; визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення з цим позовом до суду та поновлено його в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 07 квітня 2023 року №№ 0-1329, 0-1329, 0-1329.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 22 липня 2016 року, а саме:

нежитлової будівлі - склад запчастин (автопарку), поз. 10 загальною площею 65,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48);

нежитлової будівлі - автомобільна вага, поз. 1 загальною площею 63,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48);

нежитлової будівлі - зерносклад № 2 поз. 2 загальною площею 1265,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48);

нежитлової будівлі - зерносклад № 3 поз. 4 загальною площею 253,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48);

нежитлової будівлі - зерносклад № 1 поз. 8 загальною площею 1333,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48);

нежитлової будівлі - ремонтна майстерня (автопарку) поз. 9 загальною площею 337,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48);

нежитлової будівлі - зерносклад № 4 поз. 3 загальною площею 80,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48).

07 квітня 2023 року ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № 0-1329, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (адреса нежитлової будівлі: АДРЕСА_1 , площа: 1333,20 кв.м.) у розмірі 86658,00 грн за податковий період 2022 року.

07 квітня 2023 року ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № 0-1329, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (адреса нежитлової будівлі: АДРЕСА_1 , площа: 80,20 кв.м.) у розмірі 5213,00 грн за податковий період 2022 року.

07 квітня 2023 року ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № 0-1329, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (адреса нежитлової будівлі: АДРЕСА_1 , площа: 337,20 кв.м.) у розмірі 21918,00 грн за податковий період 2022 року.

22 листопада 2023 року ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № 2-1329-UA0054878, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (адреса нежитлової будівлі: АДРЕСА_1 , площа: 65,60 кв.м.) у розмірі 4264,00 грн за податковий період 2022 року.

22 листопада 2023 року ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № 2-1329-UA0054878, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (адреса нежитлової будівлі: АДРЕСА_1 , площа: 253,60 кв.м.) у розмірі 16484,00 грн за податковий період 2022 року.

22 листопада 2023 року ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № 2-1329-UA0054878, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (адреса нежитлової будівлі: АДРЕСА_1 , площа: 1265,50 кв.м.) у розмірі 82257,50 грн за податковий період 2022 року.

22 листопада 2023 року ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № 2-1329-UA0054878, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (адреса нежитлової будівлі: АДРЕСА_1 , площа: 63,40 кв.м.) у розмірі 4121,00 грн за податковий період 2022 року.

Позивач, уважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області протиправними та такими, що їх належить скасувати, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Львівській області від 07 квітня 2023 року №№ 0-1329, 0-1329, 0-1329 та від 22 листопада 2023 року №№ 2-1329-UA0054878, 2-1329-UA0054878, 2-1329-UA0054878, 2-1329-UA0054878, якими позивачу визначено суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022 року.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Статтею 266 ПК України регламентовано особливості та порядок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, визначені підпунктами «а» - «л» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII, який набрав чинності 01 січня 2019 року, внесено зміни до ПК України і підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в такій редакції: не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, законодавець уточнив з 01 січня 2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є як юридичні, так і фізичні особи. Умовою звільнення об`єктів нерухомості від оподаткування законодавець визначив цільове призначення їх фактичного використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Тож установлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і спрямована на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

З аналізу приписів підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України слідує, що підставою їх застосування є одночасна сукупність двох умов: 1) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; 2) такий об`єкт нерухомості віднесений до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та використовується безпосередньо у сільськогосподарській діяльності особи.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (1271) включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. Цей клас включає такі підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Суд встановив, що позивач є власником нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 22 липня 2016 року, а саме:

нежитлової будівлі - склад запчастин (автопарку), поз. 10 загальною площею 65,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48);

нежитлової будівлі - автомобільна вага, поз. 1 загальною площею 63,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48);

нежитлової будівлі - зерносклад № 2 поз. 2 загальною площею 1265,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48);

нежитлової будівлі - зерносклад № 3 поз. 4 загальною площею 253,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48);

нежитлової будівлі - зерносклад № 1 поз. 8 загальною площею 1333,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48);

нежитлової будівлі - ремонтна майстерня (автопарку) поз. 9 загальною площею 337,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48);

нежитлової будівлі - зерносклад № 4 поз. 3 загальною площею 80,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48).

Як слідує з матеріалів справи попередньо власником наведених вище об`єктів нежитлової нерухомості було Фермерське господарство «Захід-Агро».

22 липня 2016 року позивач, уклавши відповідні договори купівлі-продажу, переоформив на себе право власності на вказані об`єкти Фермерського господарства «Захід-Агро».

У жовтні 2017 року позивач заснував Фермерське господарство «Бонсай», яке зареєстроване в с. Карів, Сокальського району, Львівської області та здійснює свою фактичну діяльність на території цієї сільської ради, де розташовані вищезазначені об`єкти нерухомого майна сільськогосподарського призначення. Основним видом діяльності фермерського господарства є сільськогосподарське товаровиробництво, засноване на цільовому використанні земельних ділянок, наданих для цих цілей відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до акта приймання-передачі № 2 та рішення № 2 ОСОБА_1 , як єдиного засновника та голови Фермерського господарства «Бонсай» від 06 жовтня 2017 року вказані об`єкти передані до складеного капіталу Фермерського господарства «Бонсай» для використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, вказані вище об`єкти нежитлової нерухомості, що розташовані за адресою вул. Угнівська, 14, с. Карів, Сокальський район, Львівська область, кваліфікуються як споруди сільськогосподарського призначення.

Що стосується поняття «сільськогосподарський товаровиробник», то суд зауважує, що визначення сільськогосподарського товаровиробника, як юридичної особи незалежно від організаційно-правової форми або фізичної особи-підприємця, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання, наведене у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосоване бути не може, позаяк воно прямо передбачене лише для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу, тобто виключно для застосування такого спеціального податкового режиму, як спрощена система оподаткування, обліку та звітності.

Закон України від 18 січня 2001 року № 2238-ІІІ «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» сільськогосподарським товаровиробником називає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Відповідно до статті 1 Закону України від 23 вересня 2008 року № 575-VI «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Фермерське господарство, в розумінні частини першої статті 1 Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство», є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Тобто належні позивачу на праві власності нежитлові будівлі використовуються для ведення фермерського господарства, а саме для використання у виробництві сільськогосподарської продукції та не здаються їх власником в оренду, лізинг, позичку. Своєю чергою позивач є єдиним засновником та головою Фермерського господарства «Бонсай», яке є сільськогосподарським товаровиробником, основним видом діяльності якого є сільськогосподарське товаровиробництво.

Відповідно до цього в розумінні наведених норм законодавства, позивач вважається сільськогосподарським товаровиробником.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 липня 2024 року у справі № 400/2283/20, яку суд ураховує на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

З наведеного суд висновує, що належні позивачу на праві власності нежитлові будівлі, а саме: склад запчастин (автопарку), поз. 10 загальною площею 65,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48); автомобільна вага, поз. 1 загальною площею 63,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48); зерносклад № 2 поз. 2 загальною площею 1265,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48); зерносклад № 3 поз. 4 загальною площею 253,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48); зерносклад № 1 поз. 8 загальною площею 1333,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48); ремонтна майстерня (автопарку) поз. 9 загальною площею 337,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48); зерносклад № 4 поз. 3 загальною площею 80,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту 48) не є об`єктами оподаткування відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Отож, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем неправомірно.

Стосовно ж зауважень відповідача про те, що позивач не надав контролюючому органу експертний висновок щодо приналежних йому об`єктів нежитлової нерухомості, стосовно яких йому спірними податковими повідомленнями-рішеннями визначено суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до певного класу будівель за класифікатором, суд зазначає, що норми податкового законодавства не покладають на платника податку обов`язок отримати від Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» експертний висновок щодо правильності класифікації наявних у власності особи об`єктів нерухомості за державним класифікатором ДК 018:2000.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 травня 2023 року у справі № 380/10802/22.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені обставини та наведені правові положення, суд доходить висновку, що відповідачем не дотримано наведені приписи частини другої статті 2 КАС України, а тому податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 07 квітня 2023 року №№ 0-1329, 0-1329, 0-1329 та від 22 листопада 2023 року №№ 2-1329-UA0054878, 2-1329-UA0054878, 2-1329-UA0054878, 2-1329-UA0054878 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог частини першої, пункту другого частини другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частинами першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3314,00 грн. Отже, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сума судового збору у розмірі 2209,16 грн (1 відсоток ціни позову (220915,50 грн)).

Надмірно сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1104,84 грн (3314,00 грн 2209,16 грн) може бути повернута позивачеві за його клопотанням за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, які позивач очікує понести (а.с.6), то питання їх розподілу суд вирішуватиме після надання позивачем суду доказів їх понесення з урахуванням вимог статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 07 квітня 2023 року №№ 0-1329, 0-1329, 0-1329 та від 22 листопада 2023 року №№ 2-1329-UA0054878, 2-1329-UA0054878, 2-1329-UA0054878, 2-1329-UA0054878.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2209,16 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 14 жовтня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна