Справа № 520/19690/24
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

15 жовтня 2024 р. справа № 520/19690/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, 61057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства ОСОБА_1 протиправною;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 у вказаній адміністративній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України.

У період з 12.08.2024 по 09.09.2024 та з 03.10.2024 по 14.10.2024 суддя Біленський О.О. перебував у відпустці.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі, при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.05.2022 Указом Президента України №354/2022 позивач була прийнята до громадянства України та у 2022 році отримала Тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_2 . З отриманням Тимчасового посвідчення громадянина України позивач набула обов`язку припинити громадянство російської федерації. 24.02.2022 в Україні розпочалась війна через збройну агресію російської федерації та Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, строк якого продовжено і діє станом на час розгляду цієї справи. МЗС РФ повідомило про припинення діяльності закордонних дипломатичних установ РФ на території України. У зв`язку з припиненням діяльності російських консульських установ в Україні, на виконання вимог Закону України "Про громадянство України", позивач записалась до консульського відділу Посольства російської федерації в Республіці Молдова (Кишинів), номер заявки 78653, проте не змогла перетнути кордон України по причині відсутності закордонного паспорту. 03.05.2024 позивач звернулась до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області із декларацією про відмову від іноземного громадянства, однак рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, оформленим листом №6301.7-10922/63.3-24 від 26.06.2024, позивачу відмовлено у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства. Позивач вважає вказану відмову протиправною, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час звернення із заявою про прийняття до громадянства України позивачка склала особисте зобов`язання, що в термін до 21.05.2024 ОСОБА_1 подати до ГУ ДМС України в Харківській області подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом російської федерації, форма вказаного зобов`язання затверджена Наказом МВС України від 16.08.2012 №715. Станом на сьогоднішній день, такого документа ОСОБА_1 не надала, натомість 03.05.2024 позивач направила заяву на адресу ГУ ДМС України в Харківській області разом з декларацією про відмову від іноземного громадянства не встановленої форми. В поданій декларації не встановленої форми позивач вказує, що існують незалежні від неї причини неотримання документа про припинення громадянства рф, а саме в третьому пункті декларації не встановленої форми вона вказує: "процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації не здійснюється". Однак, у Формі 45, яка затверджена Наказом МВС України від 16.08.2012 №715, зазначається пункт 3 в такій редакції "у законодавстві відсутня процедура припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи". По-друге, той пункт який вказала позивачка в поданій декларації не встановленої форми в затвердженій Наказом Формі 45 є під 4 пунктом. Таким чином, позивач на свій власний розсуд змінила затверджену форму декларації та надала її відповідачу, на позивачу надано відповідь від 26.06.2024 за №6301.7-10922/63.3-24. Під час подання документів для прийняття до громадянства разом із іншими необхідними документами подається зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити іноземне громадянство. У поданій разом із заявою декларації не встановленої форми позивачем зазначено "процедура оформлення притінення громадянства (підданства) російської федерації не здійснюється". Відповідач зазначає, що в країні громадянської належності позивача така процедура передбачена чинним на момент виникнення спірних правовідносин федеральним законом, в який було внесено зміни від 24.04.2023, які набули чинності саме 26.10.2023, "Про громадянство російської федерації", відповідно до ч. 5 ст. 32 якого заяву про вихід з громадянства російської федерації громадянин російської федерації, який перебуває за межами країни, подає до дипломатичного представництва або консульської установи. Таким чином, позиція позивача спростовується відповідними нормами та свідчить про те, що вона може звернутись до будь-якої консульської установи за місцем свого перебування. Зокрема, позивач має діючий паспорт громадянина російської федерації для виїзду за кордон № НОМЕР_3 від 01.07.2015 терміном дії до 01.07.2025. У зв`язку з тим, що позивач після повномасштабного вторгнення на територію України жодного разу не виїжджала до країн Євросоюзу, вона може безперешкодно виїхати до будь-якої країни та звернутись до консульської установи своєї країни із заявою про вихід із громадянства. Проте, незважаючи на те, що позивачем взято на себе обов`язок припинити іноземне громадянство та подати відповідний документ до міграційної служби, для чого необхідно виконати певні дії, а саме звернуться з заявою до відповідної установи країни своєї належності, в будь-якій іноземній країні, позивач вказаних дій вчинено не було.

У відповіді на відзив позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просить суд задовольнити їх у повному обсязі, наголошуючи на тому, що підставою для відмови стала не форма декларації, а те, що позивач повинна звернутись до дипломатичної установи російської федерації за місцем перебування для припинення громадянства і не має права звертатись із визначеною декларацією, а тому доводи відповідача в цій частині суд не повинен приймати до уваги. Щодо припинення громадянства рф позивач зазначила, що зверталась до консульств російської федерації в інших країнах, проте не змогла перетнути кордон, зверталась неодноразово до Державної міграційної служби за роз`ясненнями щодо можливості припинення громадянства російської федерації на території України, проте її повідомили про відсутність процедури, також позивачем подано декларація про відмову від іноземного громадянства, проте надійшла відмова в прийнятті декларації. Отже, всі дії позивача не принесли результату. Іншим шляхом, окрім як через декларацію про відмову від іноземного громадянства, позивач не може припинити громадянство російської федерації через відсутність такої процедури в Україні та в законодавстві Російської Федерації.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Магдебург, Федеративна Республіка Німеччина, є громадянкою російської федерації.

16.08.2019 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДМС України в Харківській області із заявою про прийняття до громадянства України згідно зі статтею 9 Закону України "Про громадянство України".

Разом із заявою 16.08.2019 позивач надала зобов`язання припинити іноземне громадянство російської федерації (форми 10) протягом двох років з моменту набуття громадянства України.

21.05.2022 відповідно до Указу Президента України позивач прийнята до громадянства України на підставі статті 9 Закону України "Про громадянство України".

14.06.2022 позивач отримала довідку про реєстрацію особи громадянином України №16426.

22.07.2022 ОСОБА_1 оформлено тимчасове посвідчення громадянина України терміном дії до 21.05.2024, яке було отримано позивачем 22.07.2022.

ГУ ДМС України в Харківській області 03.05.2023 направлено ОСОБА_1 лист за №6301.6.2-7947/63.3-23, 08.09.2023 лист №6301.6.2-15949/63.3-23 щодо надання документу про припинення громадянства російської федерації.

Позивач звернулась до ГУ ДМС України в Харківській області із заявою, в якій просила прийняти Декларацію про відмову від іноземного громадянства - громадянства російської федерації від 03.05.2024.

Згідно поданої позивачем Декларації про відмову від іноземного громадянства за формою, затвердженою наказом МЗС України 23.11.2022 №389, ОСОБА_1 відмовляється від іноземного громадянства у зв`язку з тим, що існують незалежні від неї причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства російської федерації, а саме: п. 3 - процедура оформлення припинення громадянства російської федерації не здійснюється.

Листом №6301.7-10922/63.3-24 від 26.06.2024 ГУ ДМС України в Харківській області повідомило позивача про відсутність підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства та повернення поданої декларації, оскільки у долученій до заяви декларації зазначено, що процедура оформлення припинення громадянства російської федерації для осіб, які постійно проживають на території України, не здійснюється. Але, 26.10.2023 набув чинності новий федеральний закон від 28.04.2023 "Про громадянство російської федерації", відповідно до ч. 5 ст. 32 якого заяву про вихід з громадянства російської федерації громадянин російської федерації, який перебуває за межами російської федерації, подає до дипломатичного представництва або консульської установи. Таким чином, заява з питання виходу з громадянства російської федерації може бути подана в дипломатичне представництво або консульську установу за місцем перебування заявника.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України від 18.01.2001 №2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон №2235-ІІІ).

Згідно з положеннями ст. 1 Закону №2235-ІІІ громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

За пунктом 4 ч. 1 ст. 3 Закону №2235-III громадянами України є особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Положеннями статті 6 Закону №2235-ІІІ закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з вимогами п. 2 ч. 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 9 Закону №2235-ІІІ іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх заявою прийняті до громадянства України.

Умовами прийняття до громадянства України є:

1) визнання і дотримання Конституції України та законів України, що засвідчується особою у поданій в установленому порядку заяві про прийняття до громадянства України;

1-1) знання основ Конституції України, історії України.

Складання іспитів з основ Конституції України, історії України здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

2) подання: особою без громадянства - декларації про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Частинами 3 - 5 ст. 9 Закону №2235-ІІІ встановлено, що іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.

Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до абзацу 12 ст. 1 Закону №2235-ІІІ зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Зі змісту вказаного поняття випливає, що умовою набуття громадянства України є одностороння дія у формі письмової заяви з боку особи, що полягає у взятті зобов`язання припинити своє громадянства (підданство) чи громадянства (підданства). Зазначений обов`язок, саме з моменту набуття ним громадянства України покладений виключно на іноземця.

Зобов`язання оформлюється іноземцем незалежно від того, чи має він підстави припинення громадянства чи підданства іншої держави, чи існує така процедура в законодавстві держави його громадянства чи підданства, чи здійснюється така процедура на практиці.

Також слід зазначити, що з визначення поняття зобов`язання припинити іноземне громадянство випливає, що документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав іноземець може подати в будь-який час з моменту набуття громадянства України і до закінчення дворічного строку від цієї дати.

Враховуючи наведене, на позивача покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства.

Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215).

Пунктом 119 Порядку №215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

За змістом абзацу 16 ст. 1 Закону №2235-III декларація про відмову від іноземного громадянства - це документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особа, яка набула громадянство України, зобов`язана протягом двох років подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав або, у випадку неможливості надання такого документу з незалежних від них причин, декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Тобто, подання декларації про відмову від іноземного громадянства взаємопов`язано з наявністю незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства: декларація подається лише в тих випадках, коли існують такі причини.

При цьому, згідно з абзацом 13 ст. 1 Закону №2235-III незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Наказом Міністерства закордонних справ України від 23.11.2022 №389 затверджено форму декларації про відмову від іноземного громадянства у зв`язку з незалежними від заявника причинами неотримання документа про припинення іноземного громадянства (додаток за №36).

В зазначеній формі декларації пропонується заповнити конкретну з трьох названих незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства, а саме: 1) у мене уповноваженими органами було прийнято клопотання про припинення мого громадянства (підданства), проте протягом двох років я не отримав(ла) документа про припинення громадянства (підданства) цієї держави. Повідомлень від уповноважених органів про відмову в задоволенні мого клопотання я не отримував(ла). Строк розгляду клопотань про припинення громадянства цієї держави не встановлено; 2) у законодавстві відсутня процедура припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи; 3) процедура оформлення припинення громадянства (підданства) не здійснюється.

Відтак, зміст вищезазначених правових норм свідчить, що законодавство України визначає лише три причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), які визнаються поважними, та які надають особі право замість надання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) іншої держави подати декларацію про відмову від іноземного громадянства. Вказаними підставами є:

1) невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк;

2) невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) особи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк його розгляду не встановлено;

3) відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Вказаний перелік поважних причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), які надають особі право замість надання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) іншої держави подати декларацію про відмову від іноземного громадянства є вичерпним.

Крім того, зміст з абзацу 13 ст. 1 Закону №2235-III також свідчить, що обов`язковою передумовою для визнання причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства незалежною від особи, є факт звернення/прийняття клопотання про припинення громадянства такої особи уповноваженим органом держави її громадянства.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що в декларації про відмову від іноземного громадянства ОСОБА_1 зазначила, що процедура оформлення припинення громадянства російської федерації не здійснюється.

З даного приводу суд зазначає, що законодавством Російської Федерації (стаття 19 Федерального Закону від 31.05.2002 №62-ФЗ "Про громадянство Російської Федерації") передбачає два окремі порядки (загальний та спрощений) виходу з громадянства осіб в залежності від того чи проживають вони на території Російської Федерації, або в іншій країні.

Відповідно до вимог ст. 19 Федерального закону від 31.05.2002 №62-ФЗ "Про громадянство Російської Федерації" вихід з громадянства Російської Федерації особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього Закону.

Стаття 32 вищезазначеного Закону від 31.05.2002 №62-ФЗ, яка визначає прядок подання заяв з питань громадянства Російської Федерації, встановлює наступне. Заява з питань громадянства Російської Федерації подається за місцем проживання заявника: a) особою, яка проживає на території Російської Федерації, - до територіального органу федерального органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ; б) особою, яка проживає за межами Російської Федерації і не має місця проживання на території Російської Федерації, - дипломатичне представництво або консульська установа Російської Федерації, що знаходяться за межами Російської Федерації.

Аналогічні норми містить і Указ Президента Російської Федерації від 14.11.2002 №1325 "Про затвердження положення про порядок розгляду питань громадянства Російської Федерації".

Відповідно до ст. 35 Федерального закону від 31.05.2002 №62-ФЗ "Про громадянство Російської Федерації" розгляд заяв стосовно громадянства Російської Федерації поданої особою зазначеною в пункті б частини 1 статті 32 Закону та прийняття рішення про прийняття до громадянства Російської Федерації чи про вихід з громадянства Російської Федерації в спрощеному порядку здійснюється в строк до шести місяців з дня подання заяви і всіх необхідних документів оформлених належним чином.

З вищевикладеного вбачається, що зазначена позивачем у Декларації про відмову від іноземного громадянства підстава існування незалежної від неї причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства як "процедура оформлення припинення громадянства російської федерації не здійснюється", - не відповідає дійсності.

Щодо посилання позивача на неможливість виїзду закордон задля звернення до дипломатичного представництва або консульської установи російської федерації, що знаходяться за межами російської федерації, у зв`язку з відсутністю закордонного паспорту, отримання якого наразі неможливе, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має діючий паспорт громадянина російської федерації для виїзду закордон № НОМЕР_3 , строк дії якого до 01.07.2025.

З наданої позивачем копії інтернет-сторінки сайту "посольства росийской федерации в Республике Молдова (Кишенев)" ОСОБА_1 27.11.2022 зверталась в електронні формі через сайт посольства з питання визначення наявності громадянства російської федерації, номер заявки 78653.

Проте суду не надано доказів звернення позивача у встановленому порядку до уповноваженого органу держави її громадянства із клопотанням про припинення іноземного громадянства, як і не надано документів про результат розгляду заявки 78653.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що на час подання ОСОБА_1 Декларації про відмову від іноземного громадянства були відсутні передбачені в абзацем 13 статті 1 Закону №2235-III поважні причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), яка б надала позивачці про замість документа про припинення іноземного громадянства (підданства) іншої держави подати до міграційних органів декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відсутність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, не породжує виникнення у ОСОБА_1 права на подання декларації про відмову від іноземного громадянства до відповідача, в якого, у свою чергу, не виникає обов`язку прийняти таку декларацію.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відмовляючи ОСОБА_1 листом від 26.06.2024 за №6301.7-10922/63.3-24 у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства ГУ ДМС у Харківській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.

Надаючи оцінку доводам позивача про відсутність у неї можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації через припинення на території України роботи дипломатичних установ російської федерації у зв`язку з розривом дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією з 24 лютого 2022 року, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що заява про вихід із громадянства російської федерації може бути подана позивачем в електронні формі через сайт посольства російської федерації. Вказане свідчить, що не дивлячись на припинення роботи дипломатичних установ російської федерації на території України, діє механізм (електронне звернення на сайт посольства російської федерації). Відтак припинення роботи дипломатичних установ російської федерації на території України, не є обставиною яка перешкоджала позивача подати заяву про вихід із громадянства російської федерації.

Вищевказане спростовує доводи позивача про відсутність у неї, як у особи, на яку покладено зобов`язання припинити іноземне громадянство, змоги скористатись такою процедурою.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач не є поважними та незалежними від неї причинами неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не допущено протиправних дій чи бездіяльності по відношенню до позивача. За таких обставин, адміністративний позов не є обґрунтованим.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем на виконання ч. 2 ст. 77 КАС України та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів підтверджено правомірність відмови у прийнятті декларації ОСОБА_2 про відмову від іноземного громадянства, натомість останньою не доведено обґрунтованості своїх позовних вимог.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, 61057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.