Справа № 380/25251/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Іщук Л.П.,
Обрізка І.М.,
В С Т А Н О В И В :
26.10.2023 Головне управління ДПС у Львівській області (далі -Управління) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 у якому просило стягнути з відповідача до бюджету податковий борг у розмірі 11 166,85 грн. 26.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просив:
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року позов Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг у сумі 11 166 грн 85 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 у справі № 380/25251/23 скасувати та постановити нове, яким задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а у задоволенні первісного позову Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 скасовано та ухвалено судове рішення яким в позові Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовлено. Зустрічний позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначав, що витрати відповідача на професійну правничу (правову допомогу) будуть складати орієнтовно 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.), що включає витрати на підготовку та подання апеляційної скарги та представництво інтересів апелянта в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції. У випадку прийняття судом рішення про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду вказані витрати підлягають відшкодуванню в користь скаржника.

27.09.2024 на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_1 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, яке зареєстроване судом апеляційної інстанції 30.09.2024 та передано головуючому-судді 01.10.2024.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення відповідачем не подано.

Питання ухвалення додаткового судового рішення розглянуто в судовому засіданні без виклику сторін.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши вказане клопотання, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає до задоволення частково, виходячи з такого. Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, суд апеляційної інстанції зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 року питання розподілу судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу, судом не вирішувалось.Представником позивача ОСОБА_2 на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 4000,00 грн. долучено договір №15-12/23 про надання правової допомоги, додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги №15-12/23 від 15.12.2023, додаткову угоду №2 до Договору про надання правової допомоги №2 до Договору про надання правової допомоги №15-12/23 від 15.12.2023, Акт №2 від 26.09.2024 приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги за Договором про надання правової допомоги №15-12/23 від 15.12.2023 та Додаткової угоди №2 від 03.06.2024 року, рахунок №26-09/24, в яких йдеться про фіксований розмір гонорару в сумі 4000,00 грн. Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Водночас, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, ВП ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 відступила від правового висновку КЦС ВС щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідного для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, визначивши, що учасник справи повинен деталізувати опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

У разі встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Відповідні положення міститься у Постанові КАС ВС від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, де зазначено, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

31 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 185/5421/21 зазначив, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц дійшла висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18, постанові від 08 червня 2021 року у справі №550/936/18, а також підтримані Верховним Судом у постановах від 06 квітня 2022 року у справі №500/1410/21, від 18 травня 2022 року у справі №826/6958/17.

Із наданих представником позивача доказів судом апеляційної інстанції встановлено, що професійна правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Підбірним М.Я. на підставі ордеру серії ВС №1287586, договору №15-12/23 про надання правової допомоги, додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги №15-12/23 від 15.12.2023, додаткової угоди №2 до Договору про надання правової допомоги №2 до Договору про надання правової допомоги №15-12/23 від 15.12.2023, в яких йдеться про фіксований розмір гонорару в сумі 4000,00 грн.

Рахунком №26-09/24 підтверджується понесення позивачем витрат за надані адвокатом послуги у загальній сумі 4000,00 грн.

Зі змісту Акта №2 від 26.09.2024 приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги за Договором про надання правової допомоги №15-12/23 від 15.12.2023 та Додаткової угоди №2 від 03.06.2024 року слідує, що адвокатом виконано такі роботи: підготовка та подання апеляційної скарги від імені та в інтересах Клієнта на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 року у справі №380/25251/23, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ЛПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень; Підготовка та подання до апеляційного суду відповіді на відзив Головного управління ДПС у Львівській області на апеляційну скаргу у справі №380/25251/23; Представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні у Восьмому апеляційному адміністративному суді по справі №380/25251/23.

Вирішуючи питання заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Верховного Суду та те, що такі визначені за договором у фіксованому розмірі, а відповідачем питання про їх зменшення на адресу суду апеляційної інстанції не подано, що дає підстави дійти висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у фіксованому розмірі в сумі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 139, 252, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподіл судових витрат задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (, м.Львів, вул. Стрийська,35) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскаженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко