Справа № 640/11762/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Сорочка Є.О.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державна продовольча-зернова корпорація України" на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Державна продовольча-зернова корпорація України" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 17.01.2022 № 1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

22.09.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про уточнення (збільшення) позовних вимог від 20.09.2022, в якій товариство просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.01.2022 № 1, 17.01.2022 № 1 та 17.01.2022 № 1.

У подальшому, адміністративну справу № 640/11762/22, на виконання положень пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-ІХ, надіслано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 21.08.2023 (суддя Харченко С.В.) судом прийнято справу до провадження за правилами загального позовного провадження, повторно призначено підготовче засідання.

На підставі розпорядження керівника апарату Київського окружного адміністративного суду 06.03.2024, було проведено повторний автоматизований розподіл вказаної справи з підстав, зазначених у ньому, за результатами якого матеріали справи були передані для розгляду судді Скрипці І.М.

Ухвалою суду від 14.03.2024 справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.04.2024.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 позов Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків у частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2022 № 1 та № 1 - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду про залишення позову в частині без розгляду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.10.2024.

11.10.2024, під № 39815 до суду від сторони відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржувану ухвалу першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Залишаючи позов без розгляду у частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2022 № 1 та № 1, суд першої інстанції виходив з того, що звернувшись 22.09.2022 до суду із заявою про збільшення позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2022 № 1 та № 1, позивач пропустив шестимісячний строк на оскарження, а із повідомлених у заяві про поновлення строку звернення до суду обставин, судом не встановлено поважних причин пропуску вказаного строку, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Крім того, позивач визнав факт пропуску шестимісячного строку та зазначив, що його перебіг завершився 20.07.2022, а позов у частині оскарження ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1 із заявою про збільшення позовних вимог було подано 22.09.2022, тобто з пропуском лише двох місяців на звернення до суду, що є меншим за строк дії непереборних обставин, які позивач уважає форс-мажорними.

Оскільки вказані позивачем у заяві підстави про поновлення строку звернення до суду у частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2022 № 1 та № 1 не визнані судом поважними, а факт його пропуску встановлений та підтверджений наявними у матеріалах справи доказами та фактично позивачем не заперечується та визнається, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовна заява у цій часті підлягає залишенню без розгляду.

Натомість, апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції є помилковими, адже:

- ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2022 вже було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду; поновлено позивачу строк звернення до суду по податковим повідомленням-рішенням від 17.01.2022 № 1 та 17.01.2022 № 1; прийнято заяву уточнення (збільшення) позовних вимог від 20.09.2022;

- судом першої інстанції, не враховано, що 21.11.2022 аналогічне клопотання контролюючого органу вже було розглянуто Окружним адміністративним судом м. Києва у вказаній справі, та причини пропуску строків звернення з позовною заявою було визнано поважними та строки звернення з позовною заявою судом було поновлено;

- позивач, при зверненні до Київського окружного адміністративного суду 19.06.2024 з клопотанням про визнання поважними та поновлення строків звернення з позовною заявою наголошував на наявності поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, а саме: трудовий колектив з метою збереження життя та здоров`я працівників був переведений на виконання трудових обов`язків у дистанційному режимі поза межами міста Києва у інших безпечних регіонах України, що унеможливлювало здійснювати підготовку позовних та інших процесуальних документів, як по даній справі так і по іншим судовим провадженням;

- усі матеріали документальної перевірки фактично знаходились у м. Київ у приміщенні органу центрального управління АТ «ДПЗКУ» (вул. Саксаганського, 1), з врахуванням того, що тривали активні бойові дії в м. Києві та передмісті, це об`єктивно унеможливлювало здійснити підготовку усіх необхідних матеріалів позовної заяви та звернутися до суду у шестимісячний строк саме з моменту отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з перебуванням працівників юридичного департаменту позивача, поза межами міста Києва у різних населених пунктах України;

- у період з кінця лютого 2022 року по вересень 2022 року у м. Києві були майже щоденні повітряні тривоги та загрози ракетних обстрілів, що унеможливило перебування працівників позивача на робочих місцях, що також негативно вплинуло на нормальну роботу позивача та унеможливило своєчасну підготовку необхідних матеріалів для звернення до суду з адміністративним позовом до суду;

- крім того, на момент отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, в Україні було запроваджено карантинні заходи. Враховуючи загострення карантинної обстановки на підприємстві, та перебування на лікарняному працівників юридичного депаргаменту та працівників інших структурних підрозділів, залучених до підготовки первинних бухгалтерських документів, необхідних для подання адміністративного позову, підготувати своєчасно матеріали для звернення до суду виявилось неможливим;

- на рівні Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду впродовж 2021-2022 років існувала швидкоплинна, нестабільна та вкрай непередбачувана, кардинальна зміна правових поглядів, висновків на правові положення які ще до недавніх пір вважались сталими у правозастосуванні та відповідно прогнозованою для суб`єктів податкових правовідносин. Апелянт наголошує на тому, що у період з 26 листопада 2020 року по 27 січня 2022 року, була відсутня чітка правова позиція Верхового Суду щодо строків оскарження, яка була б висловлена саме у справах, які стосувалися оскарження рішень податкового органу, за якими не проводилася процедура адміністративного оскарження цього рішення;

- таким чином, відмовляючи позивачу у визнанні поважними причини пропуску строку звернення з позовною заявою в частині оскарження ППР від 17.01.2022 № 1 форми «В1», № 1 форми «В4» та прийнятті оскаржуваної ухвали про залишення в цій частині позовної заяви без розгляду, судом першої інстанції не враховано висновки викладені у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 (№ К/990/20688/22), від 11.05.2022 у справі № 200/11917/20-а (№ К/9901/39019/21, № К/9901/40781/21) та від 27 січня 2022 року у справі №160/11673/20.

З урахуванням наведеного, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами та підтверджені належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків.

Колегія суддів вважає, що при визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

При цьому, саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до змісту статті 121 КАС, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Колегією суддів досліджено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17.01.2022 № 1 та № 1 фактично отримані позивачем засобами поштового зв`язку 20.01.2022, при цьому, процедура адміністративного оскарження вказаних рішень позивачем не використовувалась.

Фактично позивач не заперечує пропуск строку звернення до суду з позовом про оскарження ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1 та одночасно із введенням воєнного стану, як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду, посилався на запроваджений карантин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та стверджував про захворювання працівників юридичного департаменту коронавірусною хворобою. Крім того, посилались на зміну судової практики щодо визначення процесуальних строків звернення до суду, які до запровадження нової правової позиції щодо оскарження ППР, у яких не проводилась процедура адміністративного оскарження, платник податків має 1095 днів.

Як вже зазначалось вище, згідно приписів ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, Верховний Суд відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

У цій постанові Верховний Суд визначив помилковим твердження про те, що як за загальним правилом, так і у разі попереднього адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення строк звернення до суду становить 1095 днів відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, оскільки ця норма права не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 Податкового кодексу України.

Також, Верховий Суд зазначив, що для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у цій постанові, під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватись наведені висновки щодо застосування норм права незалежно від того, чи перераховані всі постанови Верховного Суду, у яких викладена правова позиція, від якої відступила судова палата.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що податкові повідомлення-рішення можуть бути оскаржені до суду у строки, передбачені частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, доводи позивача в частині зміни судової практики не заслуговують на увагу, як підстави поважності пропуску строку звернення до суду.

Тож, звернувшись 22.09.2022 до суду із заявою про збільшення позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2022 № 1 та № 1, позивач пропустив шестимісячний строк на оскарження, а із повідомлених у заяві про поновлення строку звернення до суду обставин, не вбачається поважних причин пропуску вказаного строку.

У контексті наведеного, а також доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що, дійсно, введення з 24.02.20222 воєнного стану в країні, є поважною підставою, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС України, повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, водночас, між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий причинний зв`язок.

Разом з тим, посилання позивача на ракетні обстріли та відключення електроенергії не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення строку на подання позову, оскільки такі відключення не мають постійного характеру, а відключення не носили постійного, безперервного характеру, що свідчить про роботу відділень Укрпошти, та можливість позивача звернутись до суду впродовж встановленого процесуального строку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не був позбавлений реальної можливості звернутись до суду у встановлені строки, тим паче, що одне з трьох податкових повідомлень-рішень, прийнятих однією датою, було оскаржено до суду у встановлені строки.

Разом з тим, зазначені позивачем причини пропуску строку на звернення до суду із позовною заявою та підстави для його поновлення, не можуть вважатися об`єктивними та непереборними причинами, що унеможливлювали подання позовної заяви, адже є суб`єктивними.

У апеляційній скарзі вказано на низку обставин та підстав, що унеможливлювали вчасне звернення до суду з даним позовом, проте, колегія суддів вважає, що апелянт цим самим не має конкретної підстави, яка реально позбавляла можливості вчасно звернутись до суду з даним позовом, натомість, вказаними доводами намагається створити підстави для поновлення такого строку, що не є тотожним з наявністю поважних причин пропуску строку, позаяк, відлік строку на звернення до суду розпочинається з моменту коли позивач мав дізнатись про порушення права, а не з`ясував чи відшукав для себе можливість для звернення до суду.

Посилання апелянта на внутрішіньоорганізаційні процеси у роботі, не можуть свідити про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, адже позивач про порушення своїх прав мав дізнатись після отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів вважає, що лише одного посилання скаржника на певні обставини, не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання позову без зазначення конкретної обставини, а не низки причин, яка унеможливила своєчасне звернення до суду з позовною заявою.

Крім того, позивач визнав факт пропуску шестимісячного строку та зазначив, що його перебіг завершився 20.07.2022, а позов у частині оскарження ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1 із заявою про збільшення позовних вимог було подано 22.09.2022, тобто з пропуском лише двох місяців на звернення до суду, що є меншим за строк дії непереборних обставин, які позивач уважає форс-мажорними.

Разом із тим, шестимісячний строк звернення до суду, починаючи з 21.01.2022 (наступний день після отримання ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1), сплинув у позивача 21.07.2022, у той час як із позовом про скасування ППР від 17.01.2022 № 1 позивач звернувся до суду засобами поштового зв`язку 30.07.2022, що підтверджено конвертом (а.с. 106, Том 2), а із заявою про збільшення позовних вимог про скасування ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1 - 22.09.2022 (а.с. 1-3, Том 3), тобто поза межами шестимісячного строку.

При цьому, як доцільно наголосив суд першої інстанції, у разі відсутності на час звернення до суду в межах встановленого законом строку необхідних документів для підготовки позову в частині оскарження ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1, позивач не був позбавлений можливості подати позов без таких документів у строк протягом шести місяців після їх отримання, одночасно заявивши відповідне клопотання про надання додаткового часу для подання доказів у зв`язку з обставинами, що унеможливлювали своєчасно підготувати такі документи з підстав воєнного стану та віддаленої роботи товариства.

У той же час, важливим для правильного висновку є те, що всі податкові повідомлення-рішення, що є предметом оскарження з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, отримані позивачем в один день - 20.01.2022, тож позивач не був позбавлений об`єктивної можливості одночасно оскаржити ці рішення.

Крім того, заява про поновлення строку звернення до суду також мотивована запровадженим на території України карантином, при цьому, слід врахувати, що у силу вимог пункту 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 540-ІХ від 30.03.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Із 11.03.2020 було оголошено карантин на усій території України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» із наступними змінами та доповненнями, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України встановлено карантин.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Вказаний Закон № 540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Відтак, як правильно зазначив суд першої інстанції, процесуальні строки були продовжені на строк дії карантину в силу Закону. Зазначена редакція пункту 3 розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України діяла до 17.07.2020.

Водночас, 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Цим Законом № 731-ІХ пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відтак, останнім днем у розумінні вимог вказаних положень було 07.08.2020.

Судом першої інстанції у контексті зазначеного, було досліджено, що позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не було зазначено про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду в межах встановлених законом строків, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони. Також, позивачем не надано суду жодних доказів про неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк саме внаслідок обмежень, впроваджених у зв`язку з карантином.

До того ж, позивач не був позбавлений можливості подати позовну заяву через підсистему «Електронний суд» або засобами поштового зв`язку, або уповноважити на вчинення процесуальних дій іншого відповідного представника.

Також, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який у силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність у нього форс-мажорних обставин.

Доказів звернення позивача до органів торгово-промислові палати з питань оформлення сертифікату матеріали справи не містять.

За наслідком розгляду апеляційної скарги позивача, колегія суддів погоджується з обґрунтуванням та висновками суду першої інстанції про те, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду із цим позовом у вказаній частині позовних вимог, а повідомлені у заяві обставини пропуску цього строку не є поважними.

За правилами пунктів 7 та 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом, а також із підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У силу вимог частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження, а тому, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державна продовольча-зернова корпорація України" - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови складено 16.10.2024.