Справа № 300/5764/24
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" жовтня 2024 р. справа № 300/5764/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та касування наказу і акта проведення розслідування, а також зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі відповідач) про:
визнання протиправними та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 09.05.2024 №85 «Про результати розслідування нещасного випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » та Акт проведення розслідування смерті військовослужбовців форми НВ-2, затверджений 09.05.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 ;
зобов`язання відповідача провести спеціальне розслідування нещасного випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відповідно до вимог розділу ІІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, за результатами якого скласти на солдата ОСОБА_3 , загиблого 17.04.2023, акт за формою НВ-3.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, на думку позивача, за наслідками проведеного розслідування протиправно не складено щодо її загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 , акт за формою НВ-3. Так, за доводами позивача, оскільки станом на день загибелі 17.04.2024 ОСОБА_3 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, про що свідчить довідка військової частини №1477/1/1742 від 14.09.2023, а також враховуючи те, що за квітень 2023 року за наказом командира військової частини виплачено додаткову грошову винагороду в розмірі 100 000 грн, відтак загибель ОСОБА_3 сталась під час виконання обов`язків військової служби та пов`язана із захистом Батьківщини. Позивач наголосила що відповідачем всупереч вимогам розділу III Інструкції №332 не проведено спеціальне розслідування, яке проводиться, зокрема, в разі групових нещасних випадків, які сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю. Крім того, за доводами позивача, комісією з розслідування нещасного випадку необґрунтовано визнано нещасний випадок таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби. Позивач відмітила, що станом на день загибелі 17.04.2023 її чоловік солдат ОСОБА_3 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Запорізькій області на бойовому чергуванні, в готовності до виконання завдань за призначенням, в повному спорядженні та в засобах індивідуального захисту. При цьому, ОСОБА_3 загинув в результаті наїзду транспортного засобу на мінне загородження та вибуху мін в районі ведення бойових дій. У Кадровому центрі ЗСУ загибель солдата ОСОБА_3 відноситься до бойових безповоротних втрат, у зв`язку із чим, нещасний випадок, в результаті якого він загинув, повинен визнаватись пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби відповідно до пункту 10 розділу II Інструкції (виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні; перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду) та повинен складатись акт за формою НВ-3.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем 12.08.2024 через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву із викладеними запереченнями проти позову (а.с. 84-87). У відзиві представник відповідача зазначив, зокрема, що на виконання Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024 по справі №300/6309/23, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 05.05.2024 №234 «Про проведення розслідування нещасного випадку за фактом загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » та проведено у відповідності до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, розслідування нещасного випадку за фактом загибелі згаданих військовослужбовців. Результати службового розслідування відображені і зафіксовані в оспорюваному позивачем Акті та Наказі, згідно з яими встановлено, що 17.04.2023 військовослужбовці загального військового резерву військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 на транспортному засобі L-200, державний номер НОМЕР_2 , маючи з собою особисту зброю та кулемет М240, (РПГ)АТ4, їхали по дорозі з міста Гуляйполе в сторону села Дорожнянка, де підірвались на мінному загородженні. Військовослужбовці загинули на місці, транспортний засіб знищений, озброєння знищене та пошкоджене. З огляду на виявлені обставини, комісією з розслідування вказаного нещасного випадку встановлено, що смерть військовослужбовців не пов`язана виконанням обов`язків військової служби та відповідно складено тільки Акт за формою НВ-2.
Щодо твердження позивача про те, що смерть її чоловіка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, так як останній обліковується, за інформацією Кадрового центру ЗСУ як загиблий під час бойової обстановки, а тому відповідно до Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 належить до бойових безповоротних втрат, на думку відповідача, слід оцінювати критично, адже такі відомості внесені передчасно на основі даних доступних на момент їх подання. Тобто без урахування висновків встановлених розслідуванням нещасного випадку загибелі військовослужбовців, в тому числі чоловіка позивача ОСОБА_3 . Окрім цього, представник відповідача зазначив, що оскільки військовослужбовці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 загинули не під час виконання обов`язків військової служби, що встановлено розслідуванням, підстав для проведення спеціального службового розслідування не було.
23.08.2024 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій наголошено на помилковості доводів відповідача у відзиві. Зокрема, зазначено, що автомобіль марки Mitsubishi L200 не перебував на обліку військової частини НОМЕР_1 , при цьому був у користуванні загиблих військовослужбовців протягом кількох місяців в зоні ведення бойових дій, що погоджувалось командуванням військової частини (автомобіль був наданий військовій частині волонтерами, не належав особисто нікому із трьох загиблих військовослужбовців). Позивач наголошує, що саме командир військової частини несе відповідальність за облік військового майна і не виконав свого обов`язку щодо вчасного взяття на облік вказаного транспортного засобу. А тому, на думку позивача, твердження про використання такого автомобіля загиблими в особистих цілях є надуманим припущенням, оскільки військовослужбовці загинули, перебуваючи в повному спорядженні, в засобах індивідуального захисту, з озброєнням, в районі виконання підрозділом бойових завдань. Окрім того, дорога, де стався нещасний випадок, вела в напрямку позицій ворожих підрозділів. Також позивач наголосила на помилковості висновку комісії про те, що загиблі покинули місце тимчасового зосередження підрозділу всупереч наказу командира, оскільки жодним доказом це не підтверджено, та на недоведеності перебування її чоловіка у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 94-98).
Також суд зазначає, що 12.08.2024 представником відповідача через підсистему «електронний суд» скеровано клопотання про зупинення провадження у справі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі №300/5764/24.
Іншою ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 повторно витребувано у Військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії документів, які стосуються предмету позову, зокрема, але не виключно: записів за 17.04.2023 Журналу бойових дій (чи робочого зошиту) або відповідний витяг з Журналу бойових дій чи робочого зошиту за 17.04.2023.
09.09.2024 відповідач надав суду витяг з журналу бойових дій за 17.04.2023 (а.с. 119-120).
Головуючий по справі суддя Кафарський В.В. в період з 02.09.2024 по 18.09.2024 перебував у відпустці, у зв`язку з чим, строк розгляду справи продовжено.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне.
Позивач по справі перебувала у шлюбі із військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі ведення бойових дій (а.с. 23-24, 26).
Згідно із довідкою від 14.09.2023 №1477/1/1742, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 у період з 08.05.2022 по 29.08.2022, з 31.08.2022 по 15.10.2023, з 27.10.2022 по 22.01.2023, з 03.02.2023 по 17.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Дніпропетровській та Запорізькій областях (а.с. 33).
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №129 від 20.04.2023 у графі «хвороба (патологічні стани), що призвела до смерті» зазначено: А) множинні відкриті рани голови, Б) вибухова травма, В) ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків (а.с. 27).
У наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2023 №119 зазначено, що смерть ОСОБА_3 пов`язана із проходженням військової служби (а.с. 28).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2023 №321 наказано провести службове розслідування випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , внаслідок підриву на мінному загородженні (а.с. 29).
25.04.2023 комісія з проведення службового розслідування Військової частини НОМЕР_1 склала акт службового розслідування, у якому зазначено, зокрема, що солдат ОСОБА_3 , разом з іншими солдатами, із власної ініціативи та з невстановленою метою, пересувалися з сторони міста Гуляйполе на транспортному засобі, який не знаходився на обліку військової частини в напрямку населеного пункту Дорожнянка Пологівського району, Запорізької області. Через наїзд транспортного засобу на мінне загородження, стався вибух протитанкових мін, в результаті якого, військовослужбовці загинули на місці (а.с. 30-31).
За результатами службового розслідування, командир Військової частини НОМЕР_1 26.04.2023 прийняв наказ №350 «Про завершення розслідування випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 17.04.2023», в якому, серед іншого, зазначив, що загибель військовослужбовців, в тому числі ОСОБА_3 , не повєязана із захистом Батьківщини (а.с. 32).
Крім того, за результатами службового розслідування щодо можливого порушення Дисциплінарного статуту ЗСУ вказаними військовослужбовцями, зокрема ОСОБА_3 , до дисциплінарної відповідальності притягнуто військовослужбовця ЗСУ.
Вказаний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (із адміністративно-господарської діяльності) від 26.04.2023 №350 «Про завершення розслідування випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 17.04.2023», а також бездіяльність відповідача щодо нескладення довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) передбаченої додатком №5 до положення «Про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 щодо загиблого 17.04.2023 військовослужбовця ОСОБА_3 були предметом розгляду в адміністративній справі №300/6309/23.
Так, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 по справі №300/6309/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 35-38).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №300/6309/23 скасовано та прийнято постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2023 №350 «Про завершення розслідування випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 17.04.2023» в частині визначення причинного зв`язку загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 . Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести розслідування загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 в порядку, передбаченому Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України 27.10.2021 №332. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 39-44).
Надалі, на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024 по справі №300/6309/23 видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2024 №234 «Про проведення розслідування нещасного випадку за фактом загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » (а.с. 45).
Вказаним наказом скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2023 №350 «Про завершення розслідування випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 17.04.2023» та призначено розслідування нещасного випадку загибелі вказаних військовослужбовців згідно Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 27.10.2021 №332.
Членами комісії проведено розслідування нещасного випадку, результати якого оформлено Актом проведення розслідування смерті військовослужбовців форми НВ-2, затвердженим 09.05.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 (а.с. 49-50).
Відповідно до вказаного Акту форми НВ-2 комісія провела з 05 травня по 09 травня 2024 року розслідування смерті військовослужбовців та пунктом 3 Акту зафіксовано обставини, за яких стався нещасний випадок, а саме: «17.04.2023 на позиції «Реал» в місці тимчасового зосередження загального військового резерву перебували військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 .
17.04.2023 між 20-ою годиною та 22-ою годиною, військовослужбовці загального військового резерву військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 на транспортному засобі - L-200, державний номер НОМЕР_2 , маючи з собою особисту зброю та кулемет М240, (РГТГ)АТ4, їхали по дорозі з міста Гуляйполе в сторону села Дорожнянка, де підірвались па мінному загородженні. Військовослужбовці загинули на місці, транспортний засіб знищений, озброєння знищене та пошкоджене.
Військовослужбовці перебуваючи в зоні ведення бойових дій за власною ініціативою, з невстановленою метою, всупереч наказу командира, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), використовуючи без відома командування транспортний засіб та озброєння, покинули місце тимчасового зосередження підрозділу та виїхали в сторону села Дорожнянка, де підірвались на мінному протитанковому загородженні та загинули.
Причина смерті солдата ОСОБА_3 вибухова травма, множинні рани голови, ушкодження внаслідок військових дій спричинені іншими видами вибухівки та уламків...»
У пункті 4 Акту форми НВ-2 зазначено причини нещасного випадку: особиста неправомірна поведінка, особиста недисциплінованість, складна психологічна обстановка через тривале перебування в зоні бойових дій, вживання алкогольних напоїв, порушення військовослужбовцями вимог Статутів ЗСУ.
В пункті 6 Акту форми НВ-2 відображено висновки комісії щодо осіб, які допустили порушення нормативно-правових актів, внаслідок яких стався нещасний випадок: оскільки випадок стався 17.04.2023, винних військовослужбовців вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, зокрема, молодшого сержанта ОСОБА_7 , командира військової частини підполковника НОМЕР_1 ОСОБА_8 , начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 , заступника командира військової частини НОМЕР_1 з МПЗ ОСОБА_10 . Відповідно до п. 11 розділу II Інструкції даний нещасний випадок не визнається таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби та не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 09.05.2024 №85 «Про результати розслідування нещасного випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » завершено розслідування нещасного випадку за фактом загибелі військовослужбовців, а також зобов`язано скласти та видати довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ щодо кожного загиблого військовослужбовця (п. 3 наказу) (а.с. 51).
Згідно з довідкою від 10.05.2024 №1477/1/914 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17.04.2023 ОСОБА_3 одержав травмування вибухову травму, що спричинила численні ушкодження та закрите ураження грудної клітини та живота, загинув. За обставин не пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби у складі загального військового резерву військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на околицях міста Гуляйполе, Пологівського району Запорізької області в результаті підриву на мінному загородженні 17.04.2023 близько 22 год. військовослужбовець загинув. Травми не пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, отримані в районі ведення бойових дій. Військовослужбовець перебував в стані алкогольного сп`яніння, використовував засоби індивідуального захисту (а.с. 54).
Не погоджуюсь з висновками комісії з розслідування нещасного випадку за фактом загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також вважаючи, що загибель, зокрема, ОСОБА_11 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, внаслідок чого має бути складений акт за формою НВ-3, а не форми НВ-2, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно з частинами 1-2 статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII (надалі Закон №2232-XII).
Статтею 1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частинами 2-4 статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-XII).
За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІ (надалі Закон №1932-ХІІ), у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Пунктами 1, 4 Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 передбачено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1,17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Президентом України постановлено: оголосити та провести загальну мобілізацію (далі мобілізація); мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва; мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом; призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і наразі також триває.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин та на дату ухвалення рішення у цій справі на території України діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин, надалі Закон №389-VIII), воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Відповідно до абзацу 6 статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).
Командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів (стаття 58 Статуту).
Відповідно до статті 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, зокрема: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності.
Статтями 26 та 27 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі Порядок №608).
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Проте, як встановлено постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі №300/6309/23, військовослужбовець ОСОБА_3 загинув в зоні бойових дій, поблизу населеного пункту Дорожнянка, Пологівського району, Запорізької області, внаслідок підриву на міні, а тому службове розслідування за фактом загибелі військовослужбовців не може проводитись для встановлення вини військовослужбовців, що загинули, у власній загибелі.
Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд зазначає, що процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначає Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України 27.10.2021 №332 (далі Інструкція №332).
Як встановлено судом наказом командира військової частини від 05.05.2024 № 234 «Про проведення розслідування нещасного випадку за фактом загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 „ ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » призначено комісію з розслідування нещасного випадку загибелі згаданих військовослужбовців та наказано провести розслідування відповідно до вимог Інструкції №332 від 27.10.2021 (а.с. 45).
При цьому, суд зазначає, що позивач в межах даної адміністративної справи не погоджується саме з висновками проведеного розслідування, вважаючи, що загибель її чоловіка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, внаслідок чого має бути складений акт за формою НВ-3.
З цього приводу суд зазначає таке.
Згідно п. 1 розділу І Інструкції №332, ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту.
Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції №332 ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції №332 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Пунктом 7 розділу II Інструкції №332 визначено, що нещасні випадки зі смертельним наслідком або внаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми, групові нещасні випадки та випадки зникнення або смерті військовослужбовців підлягають спеціальному розслідуванню та розслідуються з урахуванням вимог розділу III цієї Інструкції.
Згідно з п. 8 Інструкції №332, комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення. Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана:
обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо;
з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;
визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції;
скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.
До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).
Пунктами 9 і 10 вказаної Інструкції передбачено, що якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини.
Обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є:
виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні;
виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду;
виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами;
прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;
виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникненню аварій або рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;
участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням старшого командира;
прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;
заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці восьмому цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком відповідних органів;
отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень унаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;
раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду;
смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;
оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.
Згідно із пунктами 17, 18 розділу II Інструкції №332, командир військової частини протягом двох робочих днів після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. За результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються:
- дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок;
- військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця;
- вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я;
- коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні);
- перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин;
- порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення;
- заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі Положення про військово-лікарську експертизу).
Суд зазначає, що проведеним розслідуванням нещасного випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 встановлено, що 17.04.2023 між 20-ою годиною та 22-ою годиною, військовослужбовці загального військового резерву військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 на транспортному засобі - L-200, державний номер НОМЕР_2 , маючи з собою особисту зброю та кулемет М240, (РГТГ)АТ4, їхали по дорозі з міста Гуляйполе в сторону села Дорожнянка, де підірвались па мінному загородженні. Військовослужбовці загинули на місці, транспортний засіб знищений, озброєння знищене та пошкоджене.
При цьому, за висновками проведеного розслідування, військовослужбовці перебували в зоні ведення бойових дій за власною ініціативою, з невстановленою метою, всупереч наказу командира, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), використовуючи без відома командування транспортний засіб та озброєння.
Проте, з такими висновками суд не погоджується, з огляду на таке.
Як уже зазначалось, судом у відповідача було витребувано записи за 17.04.2023 Журналу бойових дій (чи робочого зошиту) або відповідний витяг з Журналу бойових дій чи робочого зошиту за 17.04.2023, що стосуються перебування, зокрема і ОСОБА_3 17.04.2023 на позиції «Реал».
На виконання вимог ухвали відповідачем надано витяг з журналу бойових дій за 17.04.2023 (а.с. 120).
Суд звертає увагу, що наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020 №363 затверджено Інструкцію з ведення Історичного формуляра, Історичної довідки та Журналу бойових дій (далі Інструкція №363).
Розділом IV вказаної Інструкції визначено порядок ведення Журналу бойових дій. Зокрема, пунктом 1 передбачено, що Журнал бойових дій ведеться у військових частинах (їх підрозділах), а також на кораблях 1-го, 2-го та 3-го рангів з моменту отримання наказу, директиви про залучення до ведення бойових дій до моменту завершення виконання завдань у районі бойових дій.
Ведення Журналу бойових дій здійснюється у довільній формі на підставі оперативних директив, бойових наказів, розпоряджень, зведень, бойових донесень тощо, а також усних розпоряджень старших начальників і командирів (п. 2 розділу IV Інструкції №363).
Відповідно до п. 4 розділу IV Інструкції №363, обов`язкові складові Журналу бойових дій:
загальна обстановка перед початком операції (бою);
бойовий склад та угруповання своїх військ та військ противника;
співвідношення сил і засобів;
коротке викладення завдання військовій частині (підрозділу);
рішення командира та бойові завдання, поставлені підпорядкованим частинам (підрозділам);

уточнені рішення та розпорядження, які віддавалися командирами (начальниками) чи були отримані від старших начальників; дані про захоплення полонених та трофеї; втрати своїх військ і противника;

можливі висновки та пропозиції щодо тактики застосування військ (сил).

Так, з витягу з журналу бойових дій за 17.04.2023, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що 17.04.2023 починаючи, зокрема з 18:21, відбувались активні бойові дії: здійснювались обстріли мінометами та артилерійські обстріли ворогом та у відповідь здійснювались постріли з міномета українськими військовослужбовцями. При цьому, зустрічний вогонь тривав також і у період з 19:27 по 20:29, тобто у час, який частково співпадає із часом, коли стався нещасний випадок, який був предметом розслідування на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2024 №234.

Окрім цього, бойові дії велися, згідно вказаного витягу з журналу бойових дій, на околицях та недалеко від АДРЕСА_1 , що також співвідноситься із місцем настання нещасного випаду, який був предметом розслідування на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2024 №234.

Також суд зазначає, що ухвалою суду від 29.07.2024 було витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію наказу (бойового розпорядження, розпорядження тощо) командира Військової частини НОМЕР_1 щодо перебування загиблих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 17.04.2023 на позиції «Реал».

Відповідачем на виконання ухвали надано витяг з бойового наказу №1 від 23.02.2023, яким фактично підтверджено, що загиблі солдати у складі зведеного загону по 1 стрілецькому відділенню зі складу 1, 2, 3 стрілецької роти виконували бойові завдання (а.с. 75).

Суд також бере до уваги, що згідно рапорту, адресованого начальникові Пологівської РВП НУНП в Запорізькій області вбачається, що заступник командира військової частини НОМЕР_1 з МПЗ ОСОБА_13 повідомляв 18.04.2023 о 17:44 на службу 102 про загибель між АДРЕСА_1 трьох військовослужбовців ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) при виконанні бойового завдання. Зокрема про те, що останні підірвались на міні (а.с. 59).

Окрім цього, згідно сповіщення сім`ї №15 від 19.04.2024 слідує, що позивача, яка є вдовою загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , повідомлено, що ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок підриву транспортного засобу на мінно-вибуховому пристрої на північній околиці н.п. Дорожнянка Пологівського району Запорізької області. Смерть, так, пов`язана із проходженням військової служби (а.с. 26).

Також суд зазначає, що Кадровий центр Збройних сил України листом від 29.02.2024 №388/2059 повідомляв представника позивача, що відповідно до Іменного списку загальних втрат особового складу ЗСУ, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в населеному пункті Дорожнянка Пологівського району Запорізької області. Загибель солдата ОСОБА_3 відноситься до бойових безповоротних втрат (а.с. 34).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідачем у наказі (з основної діяльності) від 09.05.2024 №85 «Про результати розслідування нещасного випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » та Акті проведення розслідування смерті військовослужбовців форми НВ-2, затвердженого 09.05.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 , дійшов помилкових висновків, що нещасний випадок (загибель військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, а тому такі наказ (з основної діяльності) від 09.05.2024 №85 та Акт проведення розслідування смерті військовослужбовців форми НВ-2, затверджений 09.05.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 підлягають скасуванню.

Щодо доводів представника відповідача про перебування, зокрема загиблого ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, а тому, за його доводами, скасування оспорюваного Акту розслідування та відповідно Наказу не призведе до виникнення у позивача правових підстав для отримання одноразової грошової допомоги, визначеної пунктом 1 статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то суд такі відхиляє, оскільки отримання одноразової грошової допомоги не є предметом розгляду даної справи.

Суд зауважує, що згідно п. 1 розділу ІІІ Інструкції №332, спеціальному розслідуванню підлягають:

нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком;

нещасні випадки, унаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми;

групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю;

випадки зникнення військовослужбовців, за відсутності ознак ухилення від військової служби;

випадки смерті військовослужбовців.

Спеціальне розслідування зазначених вище випадків проводиться за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби.

Пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції №332 передбачено, що до матеріалів спеціального розслідування включаються:

1) копія наказу про утворення комісії зі спеціального розслідування;

2) акт розслідування за формою НВ-2, до якого додаються:

протокол огляду місця події (додаток 10);

ескіз місця події, що сталася (додаток 11), необхідні плани, схеми, фотознімки;

висновок експертизи (технічної, медичної тощо), якщо за рішенням комісії зі спеціального розслідування вона проводилася;

протоколи опитування (додаток 12) та пояснювальні записки (додаток 13) свідків та інших осіб, причетних до події;

копії документів про проходження потерпілими військовослужбовцями навчання, інструктажу і перевірки знань щодо заходів безпеки під час виконання обов`язків військової служби та копії документів про проходження військової служби;

медичний висновок про причини смерті або характер травми потерпілого військовослужбовця, а також про наявність в його організмі алкоголю, наркотичних чи токсичних або отруйних речовин;

копії актів перевірок (довідок за результатами перевірок) та приписів, що стосуються нещасного випадку, виданих командиру військової частини представниками вищого командування або представниками відповідних військових органів нагляду чи контролю (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо) до настання нещасного випадку і під час його розслідування;

3) акти розслідування за формою НВ-3 на кожного потерпілого окремо.

Командир військової частини, де стався зазначений у пункті 1 цього розділу випадок, зобов`язаний після затвердження акта розслідування за формою НВ-2:

протягом двох робочих днів видати наказ, в якому зазначаються питання, визначені в пункті 18 розділу II цієї Інструкції;

протягом трьох робочих днів після видання наказу надіслати матеріали спеціального розслідування разом з копіями наказу командиру (начальнику), який призначив розслідування, до військового органу державного нагляду або контролю, до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні, а також до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, де проводилось кримінальне провадження за фактом травмування, загибелі, зникнення або смерті військовослужбовця.

Затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 зберігаються у військовій частині, де сталася подія, протягом 45 років. Завірені копії матеріалів спеціального розслідування зберігаються до виконання всіх зазначених в акті за формою НВ-2 заходів, але не менше п`яти років (пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції №332).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи щодо смерті ОСОБА_3 під час виконання бойових завдань, а також враховуючи положення пункту 10 розділу ІІ Інструкції №332, в даному випадку є підстави для складення акта за формою НВ-3.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на викладене, а також встановлені обставини справи, позовні вимоги належить задовольнити шляхом визнання протиправними та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 09.05.2024 №85 «Про результати розслідування нещасного випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » та Акта проведення розслідування смерті військовослужбовців форми НВ-2, затвердженого 09.05.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 , а також зобов`язання відповідача провести спеціальне розслідування нещасного випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відповідно до вимог розділу ІІІ Інструкції №332 та, з урахуванням правової позиції суду, прийняти рішення щодо складення на солдата ОСОБА_3 , загиблого 17.04.2023, акта за формою НВ-3.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктами 32-41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправним та касування наказу і акта проведення розслідування, а також зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 09.05.2024 №85 «Про результати розслідування нещасного випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » та Акт проведення розслідування смерті військовослужбовців форми НВ-2, затверджений 09.05.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 ) провести спеціальне розслідування нещасного випадку загибелі військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відповідно до вимог розділу ІІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, та, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, прийняти рішення щодо складення на солдата ОСОБА_3 , загиблого 17.04.2023, акта за формою НВ-3.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.