Справа № 380/22470/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/22470/23 пров. № А/857/19463/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Демидюк О. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі № 380/22470/23 (головуюча суддя Потабенко В. А., м. Львів, повний текст рішення складено 23.07.2024) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2023 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо незняття позивача з податкового обліку як фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю, з 03 липня 2017 року до поточної дати; зобов`язання відповідача зняти з 03 липня 2017 року позивача з податкового обліку як фізичну особу, яка займається незалежною професійною діяльністю; визнання протиправним та скасування рішення від 06 вересня 2023 року начальника Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС Наталії Щур, оформлене листом від 06 вересня 2023 року вих. № 25907/6/13-01-24-11, яким ОСОБА_1 на підставі поданої ним заяви від 11 серпня 2023 року відмовлено в укладенні договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування; зобов`язання відповідача на підставі заяви № 48274/6 укласти з позивачем договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що позивач є фізичною особою, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокатом). У зв`язку з досягненням на день звільнення з військової служби 45-річного віку та недостатністю страхового стажу для призначення пенсії за вислугу років, позивач вирішив укласти договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, для чого 11.08.2023 звернувся до ГУ ДПС у Львівській області із відповідною заявою. Однак, ГУ ДПС у Львівській області прийняло рішення № 25907/6/13-01-24-11 від 06.09.2023, яким відмовило позивачу в укладенні договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Підставою для відмови слугував той факт, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, а отже, на нього не розповсюджується дія ч. 1 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Позивач вважав таке рішення протиправним, оскільки ще 03.07.2017 припинив свою діяльність як самозайнята особа та мав би бути знятий з обліку як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позивач вважав, що також має місце триваюча з 03.07.2017 до поточної дати бездіяльність ГУ ДПС у Львівській області щодо незняття його з обліку як фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю. Факт припинення ним 03.07.2017 індивідуальної адвокатської діяльності та зняття з цієї ж дати з обліку платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування підтверджено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 в справі №1.380.2019.005638 та, відповідно, не потребує доказування в цій справі, на підставі ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року в позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачем - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції не надано оцінки тому, що відповідач займає різні позиції у різних судових справах. Так, у справі №1.380.2019.005638 Головне управління ДПС у Львівській області стверджувало про зняття ОСОБА_1 з податкового обліку як самозайнятої особи, однак у справі №380/22470/23 Головне управління ДПС у Львівській області стверджує про те, що ОСОБА_1 не знятий з податкового обліку, а продовжує на ньому перебувати. Таку зміну позицій апелянт вважає не послідовною.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив відмовити в її задоволенні.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Львівській області як особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат, свідоцтво № 1458 від 17.12.2008), дата взяття на облік 16.02.2009.

Право на зайняття адвокатською діяльністю було зупинено згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру» з 18.03.2022 в зв`язку з перебуванням позивача на службі в складі Збройних Сил України.

16.01.2023 позивач звільнився з військової служби.

У зв`язку з досягненням 45-річного віку, недостатністю страхового стажу та для набуття права на призначення пенсії за вислугу років, позивач вирішив укласти договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, для чого звернувся до ГУ ДПС у Львівській області із заявою вх. № 48274/6 від 11.08.2023.

За результатами розгляду такої заяви ГУ ДПС у Львівській області прийняло рішення, оформлене листом № 25907/6/13-01-24-11 від 06.09.2023, яким відмовило ОСОБА_1 в укладенні договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Підставою для відмови контролюючий орган зазначив, що ОСОБА_1 і надалі перебуває в ГУ ДПС у Львівській області на обліку як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, та сплачує єдиний соціальний внесок, що унеможливлює укладення з ним договору, відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, в редакції, чинній на момент спірних правовідносин, (далі Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; 3) застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску, крім іншого, є фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Відповідно до ст. 5 Закону № 2464-VI зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою.

Пунктом 11.22 Порядку обліку платників податків і зборів (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (далі Порядок № 1588) встановлено, що зняття з обліку самозайнятих фізичних осіб як платників податків у контролюючих органах здійснюється у такому порядку: фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та/або поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку: заяви за формою № 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою № 6-ОПП (п.п. 2 п. 11.22 Прядку № 1588).

Внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі: визнання фізичної особи недієздатною або обмеження її цивільної дієздатності - з дати набрання законної сили відповідним рішенням суду; смерті фізичної особи, у тому числі оголошення такої особи померлою, що підтверджується свідоцтвом про смерть (витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інформацією органу державної реєстрації актів цивільного стану), а також визнання фізичної особи безвісно відсутньою, що підтверджується судовим рішенням; внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; реєстрації припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи у відповідному уповноваженому органі - з дати реєстрації; закінчення строку, на який було видано свідоцтво про реєстрацію чи інший документ (дозвіл, сертифікат тощо), - з дати закінчення такого строку; заборони судом фізичній особі провадити підприємницьку діяльність або незалежну професійну діяльність - з дати набрання законної сили відповідним рішенням суду, якщо інше не визначене у рішенні суду; наявності обмежень права на провадження підприємницької діяльності або незалежної професійної діяльності, які встановлені законодавством, - з дати надходження відповідних документів до контролюючого органу за місцем обліку фізичної особи, якщо інше не встановлено законом чи рішенням суду; анулювання чи скасування згідно із законодавством свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження підприємницької або незалежної професійної діяльності, - з дати такого анулювання чи скасування (п.п. 3 п. 11.22 Прядку № 1588).

Державна реєстрація припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання. (п.п. 4 п. 11.22 Прядку № 1588).

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа (п.п. 2 п. 11.22 Прядку № 1588).

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу річну податкову декларацію за звітний рік, у якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Контролюючий орган може призначити та провести документальну перевірку такої фізичної особи - платника податків за наявності підстав та з урахуванням строків давності, передбачених Податковим кодексом України.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців, місцем проживання яких є тимчасово окупована територія або територія проведення антитерористичної операції, процедури та дії, визначені цим підпунктом, можуть проводитись за місцем перебування таких осіб у разі їх звернення до відповідних контролюючих органів з документальним підтвердженням особи та місця перебування (п.п. 5 п. 11.22 Прядку № 1588).

Згідно розділу V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 24.11.2014 № 1162 (далі - Порядок № 1162) такий регламентує процедуру зняття з обліку платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755.

У разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію, припинення діяльності платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 4 до цього Порядку та копії таких документів: розпорядчого документа (рішення) власника або органу, уповноваженого на те засновницькими документами про ліквідацію; розпорядчого документа про утворення ліквідаційної комісії; розпорядчого документа про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи.

Фізична особа знімається з обліку також за наявності довідки про смерть фізичної особи - платника або про визнання її померлою, безвісно відсутньою чи недієздатною згідно із законодавством за умови відсутності в такої особи боргу.

У разі отримання заяви від платника єдиного внеску про зняття з обліку контролюючий орган повідомляє Пенсійний фонд України та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування про прийняття рішення платником щодо зняття з обліку.

Відповідні органи Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом десяти календарних днів з дня отримання інформації про прийняття рішення платником щодо зняття з обліку надають відповідному контролюючому органу довідку про наявність або відсутність заборгованості зі сплати страхових коштів за формою № 8-СК згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Отримавши заяву за формою № 7-ЄСВ (додаток 4), контролюючий орган у строк, зазначений у пункті 1 цього розділу, проводить позапланову документальну перевірку щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску або звірення розрахунків з фізичними особами, які забезпечують себе роботою самостійно. На основі акта перевірки або акта звірки платник єдиного внеску здійснює остаточні розрахунки з контролюючим органом.

У разі ненадання органами Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування довідок за формою № 8-СК (додаток 5) у зазначений строк або у разі встановлення заборгованості платника єдиного внеску, який знімається з обліку, контролюючий орган складає довідку про стан розрахунків за платежами до контролюючого органу, Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою № 9-ЄСВ згідно з додатком 6 до цього Порядку, яку надсилає (видає) платнику єдиного внеску чи уповноваженій особі платника.

Після проведення остаточного розрахунку платником єдиного внеску контролюючий орган знімає його з обліку та вносить відповідні записи до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку.

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, видається (надсилається) повідомлення про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 10-ЄСВ згідно з додатком 7 до цього Порядку.

Датою зняття з обліку платника єдиного внеску є дата внесення запису до реєстру страхувальників.

Вказані законодавчі положення дозволяють дійти висновку, що для зняття з обліку як платника єдиного внеску позивачу слід було подати не тільки відповідну заяву (за формою №8-ОПП та № 7-ЄСВ), але й вчинити дії, спрямовані на забезпечення остаточних розрахунків з бюджетом, оскільки державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат, свідоцтво № 1458 від 17.12.2008) та є платником єдиного внеску відповідно до п. п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI.

Відповідно до даними ІКС «Податковий блок» ОСОБА_1 03.07.2017 подав заяву за формою 8-ОПП, однак заяви за формою № 7-ЄСВ ним до контролюючого органу подано не було, як і інших документів, які є підставою для зняття особи з обліку як платника ЄСВ. Крім того, передбачена законодавством позапланова документальна перевірка ОСОБА_1 не проведена.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про відсутність доказів неподання ним заяви за формою № 7-ЄСВ, однак при цьому апелянт і не стверджує про подання ним такої заяви та не надає будь яких доказів її подання.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не подано та матеріали справи не містять жодних документів, які подавались позивачем для зняття його з обліку як платника єдиного внеску, на якого не поширюється дія Закону № 755 (Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Оскільки позивачем не дотримано процедуру зняття його з обліку як платника єдиного внеску, на якого не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», та не вчинено для цього відповідних дій, позивач і надалі перебуває на обліку в ГУ ДПС у Львівській області як платник єдиного внеску, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, як це і було зроблено судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідач займає різні позиції у різних судових справах, слід зазначити наступне.

Так, апелянт вказує, що в рішенні Львівського окружного адміністративного суду №1.380.2019.005638 від 12.12.2019 зазначено про зняття його з обліку в ГУ ДПС у Львівській області як платника єдиного внеску. Крім того, апелянт вказує, що в даній справі ГУ ДПС у Львівській області у відзиві зазначало про зняття позивача з обліку в ГУ ДПС у Львівській області як платника єдиного внеску.

Вказаним рішенням Львівський окружний адміністративний суд визнав протиправною та скасував вимогу від 21.11.2018 №Ф-5526-52У про сплату боргу (недоїмки), сформовану Личаківським управлінням ГУ ДПС у Львівській області щодо ОСОБА_1 на суму недоїмки у розмірі 5896 грн.

В даному рішенні вказано, що 03.07.2019 це дата як припинення ОСОБА_1 незалежної професійної діяльності, так і дата знання його з податкового обліку.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17.

Так, предметом позову в адміністративній справі № 1.380.2019.005638 було визнання протиправною та скасування вимоги від 21.11.2018 №Ф-5526-52У про сплату боргу (недоїмки), сформованої Личаківським управлінням ГУ ДПС у Львівській області щодо ОСОБА_1 на суму недоїмки у розмірі 5896 грн. Під час розгляду справи судом не досліджувалось питання зняття позивача з податкового обліку як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність. Вирішальним натомість був факт припинення чи неприпинення ОСОБА_1 незалежної професійної діяльності. Мотиви, з яких виходив суд, зазначаючи про 03.07.2019, як про дату зняття ОСОБА_1 з податкового обліку, в тексті рішення № 1.380.2019.005638 від 12.12.2019 відсутні, процедура зняття ОСОБА_1 з податкового обліку не досліджувалась. У мотивувальній частині рішення, судом не було зазначено обставин, встановлених судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Наведене в сукупності не дозволяє прийти до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог на підставі преюдиції.

Щодо позовних вимог в частині правомірності рішення від 06.09.2023 начальника Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС Наталії Щур, оформленого листом вих. №25907/6/13-01-24-11, яким ОСОБА_1 на підставі поданої ним заяви від 11.08.2023 відмовлено в укладенні договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 10 Закону № 2464-VI встановлено, що платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є, крім іншого, особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п.5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Оскільки позивач і надалі перебуває на обліку, як платник єдиного внеску, укладення з ним договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є неможливим, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 06.09.2023, оформленого листом вих. №25907/6/13-01-24-11 та зобов`язання ГУ ДПС укласти з ОСОБА_1 договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи дані обставини колегія суддів вважає, що винесене судом першої інстанції рішення, яким відмовлено в задоволенні заявлених позовних вимог, є вірним.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі №380/22470/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 16.10.2024