Справа № 127/4493/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/4493/24

Головуючий у 1-й інстанції: Гуменюк К.П.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

15 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора 1-го батальйону 2-ї роти 1-го взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області Трачука Богдана Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора 1-го батальйону 2-ї роти 1-го взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області Трачука Б.О. про скасування постанови серії ЕНА №1335578 від 29.01.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2024 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, позивачу інспектором поліції не роз`яснювалися, пояснення у нього не відбирались, оскаржувана постанова складалась у його відсутність, копія постанови була надіслана йому поштою, участі у розгляді інспектором поліції справи він не приймав, оскільки після зупинки на блокпості він поїхав далі, при цьому інспектор поліції не повідомляв йому про те, що він вчинив, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, адміністративне правопорушення і відносно нього буде складена постанова, зазначені у постанові відомості про відмову від її отримання не відповідають дійсності. В оскаржуваній постанові не зазначено про здійснення фотозйомки (відеозапису) за допомогою технічного засобу. Єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА №1335578, 29.01.2024 о 20:08:23 в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, 130 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР - порушення правил користування ременями безпеки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Вважаючи протиправною зазначену постанову, позивач звернувся із до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення порушення правил користування ременями безпеки, інспектором поліції правомірно було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1335578 від 29.01.2024.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Позивач зазначив, що додана до відзиву на позовну заяву копія довіреності від 22.02.2022 на підтвердження повноважень, не підтверджує повноваження Ковальчука Д.О. діяти у порядку самопредставництва, в тому числі не надає права підписувати і подавати передбачені законом процесуальні документи. До матеріалів справи відповідачем не додано доказів, що ОСОБА_2 займає посаду юрисконсульта Департаменту патрульної поліції, як не надано і посадову інструкцію юрисконсульта. З огляду на те, що відзив на позовну заяву підписаний і поданий особою, яка не має адміністративної процесуальної правоздатності, до відзиву на позов судом мають бути застосовані наслідки у вигляді залишення відзиву без розгляду.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив такі доводи позивача, оскільки суду наданий витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з яким Департамент патрульної поліції уповноважив керівника ОСОБА_3 вчиняти дії від його імені, а останній на підставі довіреності уповноважив, в порядку передоручення, ОСОБА_2 представляти інтереси Департаменту патрульної поліції в судах України з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.3 (в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Згідно із ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд зазначає, що на підтвердження вчинення позивачем порушення вимог п. 2.3 (в) ПДР України відповідачем надано відеозапис, згідно якого позивача зупинили на блокпості та після перевірки документів та огляду транспортного засобу дозволили продовжити рух.

Однак, ледь розпочавши рух, позивач одразу був зупинений цим же працівником поліції, який повідомив, що позивача буде притягнуто до відповідальності за порушення п. 2.3 (в) ПДР України. Інспектор запитав позивача чи бажає він взяти участь у розгляді справи та отримавши негативну відповідь повідомив, що ним буде складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, з вказаного відеозапису неможливо встановити чи був пристебнутий позивач ременем безпеки на момент початку руху і його зупинки інспектором чи відстебнув його відразу після зупинки, як стверджує позивач.

Апеляційний суд зауважує, що п. 2.3 (в) ПДР України зобов`язує водія користуватися ременями безпеки, однак не містить припису про те, що водій зобов`язаний бути пристебнутим ременем безпеки безпосередньо перед початком руху. Тобто, навіть якщо припустити, що позивач не пристебнув ремінь безпеки після отримання дозволу на продовження руху, як стверджує відповідач, ця обставина не свідчить про недотримання позивачем п.2.3 ПДР України і відповідно виключає склад правопорушення і відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог п. 2.3 (в) ПДР України.

Крім того, вказаним відеозаписом підтверджується, що інспектор поліції розглянув справу без участі позивача, не роз`яснив позивачу його права, не надав відповідні докази вчинення правопорушення, не надав можливості надати пояснення та заявити клопотання, не оголосив та не вручив постанову. Посилання відповідача на ту обставину, що позивач не бажав брати участь у розгляді, не є підтвердженям дотримання порядку розгляду справи у відповідності до вимог КУпАП, який не містить приписів щодо отримання особою, що розглядає справу, згоди порушника на розгляд цієї справи. Відтак, записи у постанові про відмову позивача у роз`ясненні його прав, отримання копії постанови не відповідають дійсності, що підтверджується змістом наданого відповідачем відеозапису зі службової камери.

Також колегія суддів, з огляду на хід подій і зміст зазначеного відеозапису, вважає, що інспектор після дозволу позивачу продовжити рух з блокпосту, наперед мав намір притягнути позивача до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.3 (в) ПДР України, що не узгоджується із вимогами КУпАП, ПДР України, Закону України Про Національну поліцію.

Наведене свідчить про свідоме і грубе порушення приписів КУпАП щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та недотримання гарантованих Законом прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що факт порушення позивачем вимог п. 2.3 (в) ПДР України не підтверджується належними доказами, відповідачем порушено процедуру притягнення позивача до відповідальності за вказане порушення, що свідчить про протиправність та необхідність скасування постанови серії ЕНА №1335578 від 29.01.2024.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

За результатом розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, а тому позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в загальній сумі 1514 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 1-го батальйону 2-ї роти 1-го взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області Трачука Богдана Олександровича серії ЕНА №1335578 від 29.01.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір у розмірі 1514 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.