Справа № 420/31279/24
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
14 жовтня 2024 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 160-168 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, старшого уповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області Полоз Альони Михайлівни, старшого уповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області Сисоєва Артема Юрійовича про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі позивач), яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач 1), Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі відповідач 2), старшого уповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області Полоз Альони Михайлівни (далі відповідач 3), старшого уповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області Сисоєва Артема Юрійовича (далі відповідач 4), в якому просить:
визнати протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, вчинені відносно ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , оперуповноваженою особою старшим лейтенантом Департаменту стратегічних розслідувань Полоз Альоною Михайлівною (спеціальний жетон №0151860, посвідчення серії НОМЕР_1 ) та оперуповноваженим 6 відділу протидії корупції УСР в Дніпропетровській області Сисоєвим Артемом Юрійовичем, які полягали в тому, що після 17:00 год. 21 та 22 грудня 2023 року за місцем реєстрації гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , здійснили без законних підстав, несанкціоноване зовнішнє візуальне спостереження за її подвір`ям та домоволодінням та здійснили превентивний захід у вигляді опитування 21 грудня 2023 року об 12:00 год. неповнолітньої ОСОБА_2 без присутності батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога та зобов`язати названих суб`єктів владних повноважень утриматись від вчинення таких дій;
визнати протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яке безпідставно встановило у висновку дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024: 1) службове розслідування закінчити; 2) зазначити, що факти, викладені у скаргах громадянки ОСОБА_1 від 27.12.2023 №С-251 та від 04.01.2024 №С-4 щодо можливих неправомірних дій працівників УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України 21-22 грудня 2023 року в м. Одеса та в с. Крижанівка Одеської області, не знайшли свого об`єктивного підтвердження та зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідування Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України переглянути висновки дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024 з урахуванням оцінки, наданої судом обставинам у судовому рішенні у цій справі;
визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає в ненаданні обґрунтованої відповіді на скаргу громадянки ОСОБА_1 від 04.01.2024 №С-4 та зобов`язати Міністерства внутрішніх справ України розглянути скаргу громадянки ОСОБА_1 від 04.01.2024 №С-4 2024 з урахуванням оцінки, наданої судом обставинам у судовому рішенні у цій справі.
За змістом частин 1, 2 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Перевіривши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, вчинені відносно ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , оперуповноваженою особою старшим лейтенантом Департаменту стратегічних розслідувань Полоз Альоною Михайлівною (спеціальний жетон №0151860, посвідчення серії НОМЕР_1 ) та оперуповноваженим 6 відділу протидії корупції УСР в Дніпропетровській області Сисоєвим Артемом Юрійовичем, які полягали в тому, що після 17:00 год. 21 та 22 грудня 2023 року за місцем реєстрації гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , здійснили без законних підстав, несанкціоноване зовнішнє візуальне спостереження за її подвір`ям та домоволодінням та здійснили превентивний захід у вигляді опитування 21 грудня 2023 року об 12:00 год. неповнолітньої ОСОБА_2 без присутності батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога та зобов`язання названих суб`єктів владних повноважень утриматись від вчинення таких дій суддя зазначає наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Таким чином, суд відмовляє у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, вчинені відносно ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 оперуповноваженою особою старшим лейтенантом Департаменту стратегічних розслідувань Полоз Альоною Михайлівною (спеціальний жетон №0151860, посвідчення серії ДНП №037254), які полягали в тому, що після 17:00 год. 21 та 22 грудня 2023 року за місцем реєстрації гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , здійснила без законних підстав, несанкціоноване зовнішнє візуальне спостереження за її подвір`ям та домоволодінням та здійснила превентивний захід у вигляді опитування 21 грудня 2023 року об 12:00 год. неповнолітньої ОСОБА_2 без присутності батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога та зобов`язання названого суб`єкта владних повноважень утриматись від вчинення таких дій.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, вчинених відносно ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , оперуповноваженим 6 відділу протидії корупції УСР в Дніпропетровській області Сисоєвим Артемом Юрійовичем, які полягали в тому, що після 17:00 год. 21 та 22 грудня 2023 року за місцем реєстрації гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , здійснив без законних підстав, несанкціоноване зовнішнє візуальне спостереження за її подвір`ям та домоволодінням та здійснив превентивний захід у вигляді опитування 21 грудня 2023 року об 12:00 год. неповнолітньої ОСОБА_2 без присутності батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога та зобов`язання названого суб`єкта владних повноважень утриматись від вчинення таких дій суддя зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до частин першої та третьої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Такий висновок сформовано зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №817/986/17.
Позивач в позовній заяві, серед іншого, оскаржує дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, вчинені відносно ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , оперуповноваженим 6 відділу протидії корупції УСР в Дніпропетровській області Сисоєвим Артемом Юрійовичем, які полягали в тому, що після 17:00 год. 21 та 22 грудня 2023 року за місцем реєстрації гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , здійснив без законних підстав, несанкціоноване зовнішнє візуальне спостереження за її подвір`ям та домоволодінням та здійснив превентивний захід у вигляді опитування 21 грудня 2023 року об 12:00 год. неповнолітньої ОСОБА_2 без присутності батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.
Суд зазначає, що та обставина, що відповідач у справі є суб`єктом владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин і не робить цей спір публічно-правовим.
Проекти зазначених протоколів погоджено Дніпропетровською обласною прокуратурою вручення та надіслання до суду, що підтверджується листом Дніпропетровської обласної прокуратури від 19.12.2023 № 17-378вих23.
Для дотримання вимог ст. 256 КУпАП (протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності) та ст. 268 КУпАП (при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, про що робиться відмітка у протоколі), на підставі наказу УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України № 628 від 20.12.2023 до м. Одеса та Одеської області було відряджено двох працівників 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області на службовому автомобілі, у цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї.
Згідно з частиною першою статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам зокрема підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до частини другої статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Статтею 221 КУпАП визначено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - четвертою та сьомою статті 41, статтями 41-1 - 41-3, 42-1, 42-2, частиною першою статті 44, статтями 44-1, 46-1, 46-2, 51, 51-2, частинами другою, четвертою та п`ятою статті 85, статтями 85-1, 88 - 88-2, 89, 90, 91, 91-5, 92-1, 96-2, 98, 101-103, 103-3, частиною першою статті 106-1, статтями 106-2, 107-1, частиною другою статті 112, частинами четвертою, сьомою і дев`ятою статті 121, частиною четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною третьою статті 126, частиною четвертою статті 127, статтею 127-1, статтею 130, частиною третьою статті 133, статтями 135-1, 139, частиною четвертою статті 140, статтями 146, 149-1, частиною другою статті 154, статтею 155-1, частинами першою, третьою і четвертою статті 156, статтями 160, 162, 162-1, 162-3, 163-1 - 163-4, частиною другою статті 163-7, статтями 163-12, частинами другою і третьою статті 163-17, статтями 164, 164-3, 164-5 - 164-19, 166-1 - 166-4, частинами першою, другою, дев`ятою та десятою статті 166-6, 166-8 - 166-12, 166-14 - 166-18, 166-21, 166-22, 166-23, 166-24, 166-25, 171-2, 172-4 - 172-20, 173 - 173-2, 173-4, 174, 177-2, частиною третьою статті 178, статтею 180-1, частинами першою, другою і третьою статті 181, частиною другою статті 182, статтями 183-1 - 185-11, 185-13, 186-1, 186-5 - 186-8, 187, 188, 188-1, 188-13 (крім справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з невиконанням законних вимог державного виконавця), 188-14, 188-16, 188-17, 188-19, 188-22, 188-25, 188-27, 188-28, 188-31, 188-32, 188-33, 188-34, 188-35, 188-38, 188-39, 188-40, 188-41, 188-45, 188-46, 188-47, 188-48, 188-49, 188-50, частиною першою статті 189-1, статтями 189-3, 190, 191, 193, 195-1 - 195-6, статтями 204-1, 204-3, 206-1, 212-2 - 212-21 цього Кодексу, а також справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.
З огляду на зазначене вище, суддя дійшов до висновку, що спір між позивачем та відповідачем в цій частині позовних вимог не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів . З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Слід зазначити, що оскаржувані позивачем дії вчинені з метою фіксації доказів та задля складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-7 КУпАП, а отже є процесуальними діями суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а не предметом окремого позову.
Разом з тим, розгляд питання щодо правомірності процесуальних дій у справах про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів. Так, зокрема, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення (пункт 2 статті 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, вчинених відносно ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , оперуповноваженим 6 відділу протидії корупції УСР в Дніпропетровській області Сисоєвим Артемом Юрійовичем, які полягали в тому, що після 17:00 год. 21 та 22 грудня 2023 року за місцем реєстрації гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , здійснив без законних підстав, несанкціоноване зовнішнє візуальне спостереження за її подвір`ям та домоволодінням та здійснив превентивний захід у вигляді опитування 21 грудня 2023 року об 12:00 год. неповнолітньої ОСОБА_2 без присутності батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога та зобов`язання названого суб`єкта владних повноважень утриматись від вчинення таких дій.
Також, на виконання вимоги, зазначеної у частині 6 статті 170 КАС України, є необхідним роз`яснити позивачу, що розгляд зазначених позовних вимог не належить до юрисдикції судів інакше, як в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яке безпідставно встановило у висновку дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024: 1) службове розслідування закінчити; 2) зазначити, що факти, викладені у скаргах громадянки ОСОБА_1 від 27.12.2023 №С-251 та від 04.01.2024 №С-4 щодо можливих неправомірних дій працівників УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України 21-22 грудня 2023 року в м. Одеса та в с. Крижанівка Одеської області, не знайшли свого об`єктивного підтвердження та зобов`язання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідування Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України переглянути висновки дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024 з урахуванням оцінки, наданої судом обставинам у судовому рішенні у цій справі суддя зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ж із частиною 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в ч. 2 ст. 19 КАС України, а саме справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених п. 9, 10 ч. 1 цієї статті.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis п. 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, п. 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі Меньшакова проти України).
Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій, і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
Велика Палата Верховного Суду у постановах, зокрема, від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, висловила правову позицію, що поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Таким чином, кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Водночас право на судове оскарження не є абсолютним, наявність лише формальної або процедурної помилки, без врахування рішення, яке має для суб`єкта конкретні юридичні наслідки, не є підставою для звернення до суду.
Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, процедурні гарантії, закріплені в ст. 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя.
Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань.
Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. the United Kingdom), серія А №18, п. 28 36).
У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення ч. 2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.
Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.
У постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16 викладено правовий висновок, відповідно до якого гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18).
Як вбачається зі змісту позовної вимог позивач не згодна з висновком дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024 щодо проведення службового розслідування, відповідно до якого факти, викладені у скаргах громадянки Сластнікової від 27.12.2023 № С-251 та від 04.01.2024 № С-4 щодо можливих неправомірних дій працівників УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України 21-22 грудня 2023 року м. Одеса та м. Крижанівка Одеської області, не знайшли свого підтвердження.
Висновок службового розслідування - документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.
Службове розслідування було проведено щодо працівників УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України.
Суддя звертає увагу на те, що позивач жодним чином не обґрунтувала, які саме її права, свободи або інтереси порушені оскарженими у цьому позові діями відповідача.
Самі по собі дії відповідача щодо складання висновку службового розслідування не створюють безпосередньо жодних обов`язків для позивача, а тому не можуть порушувати будь-які права позивача унаслідок складання зазначеного висновку.
Зміст вищевикладеного дає підстави для висновку, що права позивача у межах спірних правовідносин не можуть бути порушені внаслідок складання висновку службового розслідування.
Отже, очевидною є відсутність спору між позивачем та відповідачем, що б підлягав розгляду судом.
З врахуванням вищевикладеного, суддя приходить до висновку, що спір в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яке безпідставно встановило у висновку дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024: 1) службове розслідування закінчити; 2) зазначити, що факти, викладені у скаргах громадянки ОСОБА_1 від 27.12.2023 №С-251 та від 04.01.2024 №С-4 щодо можливих неправомірних дій працівників УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України 21-22 грудня 2023 року в м. Одеса та в с. Крижанівка Одеської області, не знайшли свого об`єктивного підтвердження та зобов`язання Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідування Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України переглянути висновки дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024 з урахуванням оцінки, наданої судом обставинам у судовому рішенні у цій справі не відноситься до юрисдикції адміністративних судів і не може бути розглянутий за правилами КАС України, а відтак суддя відмовляє у відкритті провадження в цій частині позовних вимог на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.
Керуючись ст.170, 243, 248 КАС України,
Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, старшого уповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області Полоз Альони Михайлівни, старшого уповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області Сисоєва Артема Юрійовича в частині позовних вимог про:
визнання протиправними дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, вчинені відносно ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , оперуповноваженою особою старшим лейтенантом Департаменту стратегічних розслідувань Полоз Альоною Михайлівною (спеціальний жетон №0151860, посвідчення серії НОМЕР_1 ) та оперуповноваженим 6 відділу протидії корупції УСР в Дніпропетровській області Сисоєвим Артемом Юрійовичем, які полягали в тому, що після 17:00 год. 21 та 22 грудня 2023 року за місцем реєстрації гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , здійснили без законних підстав, несанкціоноване зовнішнє візуальне спостереження за її подвір`ям та домоволодінням та здійснили превентивний захід у вигляді опитування 21 грудня 2023 року об 12:00 год. неповнолітньої ОСОБА_2 без присутності батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога та зобов`язання названих суб`єктів владних повноважень утриматись від вчинення таких дій;
визнання протиправними дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яке безпідставно встановило у висновку дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024: 1) службове розслідування закінчити; 2) зазначити, що факти, викладені у скаргах громадянки ОСОБА_1 від 27.12.2023 №С-251 та від 04.01.2024 №С-4 щодо можливих неправомірних дій працівників УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України 21-22 грудня 2023 року в м. Одеса та в с. Крижанівка Одеської області, не знайшли свого об`єктивного підтвердження та зобов`язання Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідування Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України переглянути висновки дисциплінарної комісії б/н від 12.01.2024 з урахуванням оцінки, наданої судом обставинам у судовому рішенні у цій справі.
Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію ухвали направити позивачу.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.С. Пекний