Справа № 461/4695/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/4695/24 пров. № А/857/21784/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 червня 2024 року прийняте суддею Кротовою О.Б. о 10 годині 53 хвилині у м. Львові, повний текст складено 24 червня 2024 року у справі № 461/4695/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови про порушення митних правил,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Львівської митниці (надалі відповідач), в якому просить у постанові по справі про порушення митних правил №0153/20900/24 від 28.05.2024 відносно нього змінити застосований захід стягнення в межах, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України (далі МКУ) про відповідальність за адміністративне правопорушення, із штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 480230,88 грн., на штраф в розмірі 30 відсотків - 41137,07 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20.06.2024 позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд зазначив, що на підтвердження вартості товарів, представником позивача долучено до матеріалів справи квитанцію від 02.02.2024 №б/н фірми «ОстТрансСервіс ОСОБА_2 » з доданим інвойсом №72467 від 26.01.2024, відповідно до яких вбачається, що позивачем оплачено за вказаний товар суму в розмірі 3354,6 євро, що станом на дату вчинення адміністративного правопорушення становить 137123,59 грн.

Однак, ні вищенаведені документи, ні висновок експерта №1103/1 від 29.03.2024 не були враховані митним органом при винесенні постанови №0153/20900/24 від 28.05.2024.

Суд зазначив, що представник позивача пояснила, що одяг, який є предметом порушення митних правил, закуплявся в магазинах великими партіями, а кінцеві ціни в роздрібних магазинах можуть значно відрізнятися від початкової закупівельної ціни.

Вказані обставини і зумовлюють різницю у вартості товарів згідно висновку СЛЕД Держмитслужби від 02.05.2024 та висновку судового експерта ОСОБА_3 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи у справі про ПМП №0153/20900/24 №1103/1 від 29.03.2024, оскільки в останньому висновку було враховано, що вказані товари є стоковими/уціненими.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Львівська митниця подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що під час усного опитування та у письмовому поясненні позивач повідомив що даний товар йому не належить, його попросили перевезти для передачі, факт порушення ним митних правил визнав. Жодних документів на незадекларований товар про їх власника та вартість не надав. Зауважень до складеного протоколу не було.

Звертає увагу на те, що експертизу стороною відповідача проведено уповноваженим органом, висновок експерта відповідає вимогам закону.

Висновок експерта від 29.03.2024 № 1103/1 з визначеною вартістю тимчасово вилучених в справі предметів у 3354,32 євро, що еквівалентно сумі у 137121,25 грн., митним органом не приймається до уваги, оскільки така оцінка є значно меншою, ніж визначена обома експертизами СЛЕД Держмитслужби.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч. 4 ст.229, ст. 313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що постановою в.о. заступника начальника начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Хомутянського В.В. за №0153/20900/24 від 28.05.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30% вартості цих товарів, на суму 480230,88 грн.; товар, тимчасово вилучений протоколом про порушення митних правил №0153/20900/24 від 05.02.2024 повернуто ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 4252,50 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 05.02.2024 близько 07 год. 20 хв. ОСОБА_1 автомобілем марки «Mercedes-Benz», модель «Sprinter 519 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прямував з Республіки Польща в Україну в якості водія через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю - «зелений коридор», чим заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: одяг жіночий новий в асортименті (штани, піджаки, плащі, джинси, куртки, безрукавки, сорочки, майки, блузи, пальта, светри, спідниці, футболки, жакети, плаття) у кількості - 319 шт., торгової марки «GERRY WEBER», виробництва Німеччини. Під час усного опитування та у письмовому поясненні ОСОБА_1 повідомив що даний товар йому не належить, його попросили перевезти для передачі, факт порушення ним митних правил визнав. Жодних документів на незадекларований товар про їх власника та вартість не надав. Зауважень до складеного протоколу не було.

Диспозицією ч. 2 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами.

Згідно примітки до ст. 471 МК України недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Відповідно до ч. 2 ст. 366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Частиною 4 ст. 366 МК України передбачено, що громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Згідно з 5 ст. 366 МК України початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином, каналом позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»), є декларування шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 366 МК України громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених Митним кодексом України.

Частиною 1 ст. 374 МК України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 Митного кодексу України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Частиною 8 статті 374 МК України встановлено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Нормами ч. 1 ст. 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до норм ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів та іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді.

Відтак, покликання позивача на те, що у його діях відсутній прямий умисел в скоєнні правопорушення не вказує на відсутність у його діях вини, оскільки його дії могли вчинялися і з необережності.

Таким чином, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України про товари, які переміщуються (пересилаються) ним через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 2 статті 471 Митного кодексу України.

Частиною 1 ст. 511 МК України визначено, що товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатись, на підставі чого товар, був тимчасово вилучений протоколом про порушення митних правил та переданий на склад Львівської митниці.

Згідно висновку № № -0275 від 02.05.2024 СЛЕД Держмитслужби України, загальна вартість вилучених предметів у справі про порушення митних правил №0153/20900/24, становить 1600769,61 грн.

Позивач вказує на те, що висновок № -0275 від 02.05.2024, складений Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Держмитслужби є неналежним доказом.

З приводу зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки під час складення протоколу про порушення митних правил № 0153/20900/24, ОСОБА_1 митному органу не було надано будь-яких документів, які б підтверджували вартість виявлених у нього незадекларованих товарів, тому митницею у відповідності до норм ст. ст. 515 - 516 МК України 22.02.2024 в цій справі була призначена товарознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень (надалі - СЛЕД) Держмитслужби України.

14.03.2024 СЛЕД Держмитслужби України складений висновок № 0161, згідно якого загальна вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил 0153/20900/24, визначено у розмірі 1749047,22 грн.

04.04.2024 на адресу Львівської митниці надійшов адвокатський запит адвоката Кость Я.Р. з проханням долучити до матеріалів справи про порушення митних правил №0153/20900/24 копії документів, а саме: лист до Державної прикордонної служби від № 02.3/5763-24-Вих від 26.03.2024, лист Львівської митниці від 20.03.2024 № 7.4.1/21- 04/8.19/8216, квитанцію від 02.02.2024 № б/н від фірми «ОстТрансСервіс бай ОСОБА_4 » з доданим інвойсом № 72467, висновок експерта від 29.03.2024 № 1103/1 та врахувати визначену цим висновком вартість при винесенні постанови. Відповідно до цього висновку вартість товару становить 3354,32 євро, що еквівалентно сумі 137121,25 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що такі документи були відсутні при складанні протоколу. Крім того, позивач заперечував будь-яку причетність до товару, який перевозив.

У зв`язку з долученням до матеріалів справи висновку експерта від 29.03.2024 № 1103/1, у якому вартість товарів значно менша та суттєво відрізнялася з висновком СЛЕД Держмитслужби України, 09.04.2024 митним органом призначено повторну товарознавчу експертизу проведення якої було доручено експертам СЛЕД Держмитслужби України.

Відповідно до висновку № -0275 від 02.05.2024 СЛЕД Держмитслужби України, загальна вартість вилучених предметів у справі про порушення митних правил №0153/20900/24, становить 1600769,61 грн. Тобто, вартість предметів правопорушення, визначена висновком № -0161 від 14.03.2024 узгоджується з вартістю, визначеною при проведенні повторної експертизи, яка проведене після наданого висновку експерта позивачем та різниця в 8,5% зумовлена суб`єктивним фактором здійснення дослідження різними експертами, використання різних джерел цінової інформації, зміною курсу валют та проведення оцінки на різні дати. Однак вказана різниця не є такою значною у порівнянні з вартістю визначеною у висновку експерта від 29.03.2024 № 1103/1.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів звертає увагу на те, що два висновки СЛЕД Держмитслужби України спростовують інформацію, викладену у висновку експерта, поданому стороною позивача.

Також суд звертає увагу, що предметом дослідження СЛЕД Держмитслужби України був товар (одяг) торгової марки «GERRY WEBER», виробництва Німеччини, а згідно висновку експерта за №1103/1 від 29.03.2024, відповідь надавалась на заявлене питання стороною позивача про ринкову вартість стокових/уцінених нових товарів, що не є тотожним та при відсутності даних, що такий товар був стоковий/уцінений.

Відповідно до норм ч.ч. 2, 3 ст. 357 МК України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 515 МК України встановлено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно норм ст. 516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Отже, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ.

Тобто, експертизу проведено уповноваженим органом, висновок експерта відповідає вимогам закону.

Крім того, того, на думку суду, визначення у квитанції від 02.02.2024 № б/н фірми «ОстТрансСервіс бай ОСОБА_4 » з доданим інвойсом № 72467 вартості товару у сумі 3354,32 євро є сумнівним, оскільки клієнтом отримання вказано ОСОБА_5 , а останній під час усного опитування та у письмовому поясненні повідомив що товар йому не належить. Відтак не можна однозначно стверджувати, що мова ведеться про той же товар, а не інший.

Документи, долучені до матеріалів справи адвокатом Кость Я.Р., а саме: квитанція від 02.02.2024 № б/н фірми «ОстТрансСервіс ОСОБА_2 » з доданим інвойсом № 72467 з невідомих підстав позивачем до митного контролю не подавалися та не заявлялися про їх наявність та оформлення.

Нормами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Оскільки в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар, то відповідачем правомірно було призначено експертизу та в межах ст. 515 МК України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення.

Відповідно до ч. 14 розділу V наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС від 02.12.2016 № 1058, під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) експертами застосовуються методи досліджень та методики проведення експертиз, які визначені в нормативно-правових актах та нормативно - технічних документах (міжнародні та національні стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції рекомендації, переліки, науково-технічна та довідкова література, програмні продукти тощо).

Обрання методу (методики) проведення досліджень (експертиз) належить до компетенції експерта.

Отже, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ (далі-Закон № 2658-ІІІ).

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016 за №1693/29823.

Згідно п. 4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 105, посадовою особою митниці було призначено експертизу та в постанові зазначені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.

Відтак, висновок експертного дослідження № -0275 у даній адміністративній справі виконано із дотриманням процедури, передбаченої наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз)» від 02.12.2016 № 1058.

Водночас, відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 № 4038-ХІІ судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

З наведеного слідує, що в межах провадження у справі про порушення митних правил з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення справи, може бути призначена не судова експертиза, яка проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, яким є Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.

Таким чином, висновок № -0275, проведений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону, є належним та допустимим доказом.

Оскільки, позивачем при ввезенні на митну територію України не було заявлено про вартість незадекларованих товарів, не надано жодних документів, що підтверджують їх вартість, вартість встановлена, на час прийняття оспореного рішення відповідачем, належним чином та уповноваженою організацією СЛЕД Держмитлужби, то, на думку суду, Львівською митницею правомірно винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено стягнення в розмірі передбаченому законодавством.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам МК України, винесена на підставі та в межах повноважень наданих відповідачу, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а отже є законною.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити.

Скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 червня 2024 року у справі № 461/4695/24 та прийняти нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови про порушення митних правил, - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 14.10.2024.