Справа № 320/33531/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління поліції охорони в м. Києві, в якому просив суд, з урахуванням уточненої позовної заяви від 14.02.2024:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони в м. Києві № 475ос від 12.12.2022 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України;

-поновити позивача на посаді поліцейського-водія взводу № 1 роти реагування Святошинського районного відділу Управління поліції охорони в місті Києві;

-стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, а саме: з 12.12.2022 по дату поновлення на службі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що встановлені відповідачем під час службового розслідування обставини, на підставі яких позивача було звільнено зі служби в поліції, є невмотивованими та не підтверджуються належними доказами. Крім того, підставою для звільнення послужили матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за частини першої статті 130 КУпАП, проте 26.05.2023 Святошинський районний суд м. Києва закрив провадження по даній справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, що на думку позивача свідчить про можливість поновлення його на посаді.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.10.2024.

07.10.2024, під № 39163 до суду від Управління поліції охорони в м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , був прийнятий 14.10.2008 Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві на службу в органи внутрішніх справ; 06.11.2015 звільнений з ОВС по переводу до Національної поліції України; 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції України по переводу з УДСО при ГУМВС України, що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Відповідно до наказу «Про призначення службового розслідування» Управління поліції охорони в м. Києві Національної поліції України від 10.12.2022 № 152, матеріалів службового розслідування та висновку «службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни поліцейським-водієм взводу № 1 роти реагування Святошинського РВ УПО в м. Києві старшим сержантом поліції ОСОБА_1 » від 12.12.2022, встановлено:

Керівником Святошинського РВ Управління було відібрано від позивача власноруч написані зобов`язання від 19.12.2018, 10.04.2019, 27.03.2020 та 12.01.2021 щодо ознайомлення з вимогами Управління про безумовне дотримання ним ПДР України та попереджено, що у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, до нього буде застосовано суворе дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

10.12.2022 позивач на власному автомобілі «Skoda Octavia» н.з. НОМЕР_2 рухаючись по проспекту Академіка Палладіна, буд. 33 у м. Києві, біля АЗС «ОККО» був зупинений нарядом «Рубін-0801» Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції (далі - наряд).

Нарядом було проведено освідування ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер «ALCOTET 7510, FRMF 0293», тест 848 за результатами якого, у крові позивача було виявлено 1,09 проміле алкоголю. На підставі встановленого стану алкогольного сп`яніння працівниками патрульної поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 366147 за порушення вимог п.п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 09.12.2022 о 23:40 перебуваючи поза службою за адресою: м. Київ, вул. Рубежівська, буд. 8 вживав спиртні напої «коньяк» та «пиво», після чого ліг спати в автомобілі. о 04:40 10.12.2022 його розбудив охоронник магазину та попросив перепаркувати автомобіль, після початку руху його було зупинено співробітника патрульної поліції та складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно «Книги нарядів роти реагування Святошинського РВ УПО в м. Києві» на грудень 2022 року (інв. № 1523 розпочато 01.12.2022) ОСОБА_1 09.12.2022 знаходився поза службою, проте 10.12.2022 був запланований на службу - на яку відповідно не з`явився.

У своїх поясненнях опитаний начальник Святошинського РВ УПО в м. Києві підполковник поліції Дятел О.В. , окрім іншого, пояснив, що у протоколах 2022 року №1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10 «Дня дисципліни» доводилася інформація особовому складу щодо дотримання дисципліни і законності, як на службі так і поза нею.

Крім того, в судовому засіданні 27.06.2024 в суді першої інстанції було переглянуто відео з місця подій 10.12.2022 з якого, окрім іншого, вбачається, що позивач поводив себе агресивно та неадекватно, на пропозицію наряду не з першого разу погодився проходити освідування на стан алкогольного сп`яніння.

12.12.2022 позивач відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнений зі служби в Національній поліції України згідно пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77, що підтверджується записом в трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с. 7) та Наказом від 12.12.2022 № 475о/с «По особовому складу». З даним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 12.12.2022

Позивач вважаючи наказ про звільнення з посади протиправним звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того що досліджуючи прийнятий дисциплінарною комісією висновок від 12.12.2022 та оскаржуваний наказ № 475ос від 12.12.2022, суд дійшов висновку, що комісією та суб`єктом призначення враховані всі обставини вчинення проступку позивачем, його характеристику, усвідомлення та визнання своєї провини, з огляду на що, суд погодився з висновком дисциплінарної комісії, що вчинений позивачем дисциплінарний проступок полягає у діях, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. У ході судового розгляду справи позивачем не наведено будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам вчиненого дисциплінарного проступку.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки суд, розглянувши матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановив провадження у справі за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, тому позивач вважає, що він був незаконно звільнений з посади.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIIІ (далі - Закон № 580-VІІІ) та Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", яким затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України, від 15.03.2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 580-VІІІ, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За змістом частини першої статті 8 Закону № 580-VІІІ, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до норм частини 1 статті 18 Закону № 580-VІІІ, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 18 Закону № 580-VІІІ, поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук. Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

Відповідно до приписів частин першої, третьої статті 19 Закону № 580-VІІІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Приписами частини першої статті 1 Дисциплінарного Статуту, передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного Статуту, передбачено, зокрема пунктами 1, 2, 5, 9, 13 визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до положень статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що підставою для видання оскаржуваного наказу, став висновок службового розслідування, яким встановлено порушення позивачем вимог частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини першої статті 18 Закону № 580-VІІІ.

Згідно з висновком службового розслідування встановлено, що 10.12.2022 позивач на власному автомобілі «Skoda Octavia» н.з. НОМЕР_2 рухаючись по проспекту Академіка Палладіна, буд. 33 у м. Києві, біля АЗС «ОККО» був зупинений нарядом «Рубін-0801» Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

За результатами проведення освідування ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер «ALCOTET 7510, FRMF 0293», тест 848 зафіксував у крові позивача 1,09 проміле алкоголю. Внаслідок чого працівниками патрульної поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 366147, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 даний факт підтвердив.

Згідно «Книги нарядів роти реагування Святошинського РВ УПО в м. Києві» на грудень 2022 року (інв. № 1523 розпочато 01.12.2022) ОСОБА_1 09.12.2022 знаходився поза службою, проте 10.12.2022 був запланований на службу - на яку відповідно не з`явився.

У ході проведення службового розслідування відібрано пояснення командира роти реагування Святошинського РВ Управління поліції охорони в м. Києві майора поліції Фесак С.М., начальника Святошинського РВ Управління поліції охорони в м. Києві підполковника поліції Дятел О.В. , які підтвердили події, що відбулися 10.12.2022 та проведення необхідних заходів для забезпечення виконання службових обов`язків позивача відповідно чинному законодавству.

Також, на розгляд дисциплінарної комісії надано службову характеристику позивача, згідно з якою ОСОБА_1 за час служби в Національній поліції зарекомендував себе посередньо. До виконання покладених на нього службових обов?язків ставиться посередньо, перекладає їх виконання на інших. На вимоги безпосереднього керівництва не завжди реагує. Чинне законодавство та нормативно - правові акти Національної поліції України, які регламентують діяльність органів поліції, знає, але не завжди вміло керується ними у службовій діяльності. При вирішенні службових завдань принциповість і рішучість не проявляє.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прийнятий дисциплінарною комісією висновок від 12.12.2022 та оскаржуваний наказ № 475ос від 12.12.2022, є обґрунтованим та повним, адже комісією були враховані всі обставини вчинення проступку позивачем, його характеристику, усвідомлення та визнання своєї провини.

Таким чином, недотримання ОСОБА_1 вимог п. 1, 2, 14, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини першої статті 18 Закону № 580-VІІІ, абзацу шостого пункту другого розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у перебуванні останнього у стані алкогольного сп??яніння, що свідчить про порушення службової дисципліни.

Процедурних порушень проведення огляду позивача, які б могли вплинути на результат розгляду даного спору, не встановлено.

Крім того, слід врахувати й те, що позивач факт вживання алкогольних напоїв в ніч з 09.10.2022 на 10.10.2022 не заперечує, що підтверджується результатом тесту 848, який був проведений за допомогою приладу Драгер «ALCOTET 7510, FRMF 0293» та його особистими поясненнями наданим під час проведення службового розслідування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відхилив посилання сторони позивача на закриття 26.05.2023 провадження у справі Святошинського районного суду м. Києва за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного відповідальності передбачених частиною першою статті 130 КупАП, з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, адже у справах щодо звільнення з публічної служби за дисциплінарний проступок, на відміну від справ про адміністративні правопорушення або кримінальних проваджень, має надаватись оцінка усім доказам, що були зібрані під час службового розслідування, а не притягнення особи до відповідальності, не перешкоджає можливості притягнення особи до дисциплінарної відповідальності та не спростовує зібрані та проаналізовані службовим розслідуванням обставини та фактичні обставини.

Тож, у ході судового розгляду справи позивачем не наведено будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам вчиненого дисциплінарного проступку.

Колегія суддів, у контексті доводів апелянта, наголошує на тому, що адміністративна і дисциплінарна відповідальність, є різними видами юридичної відповідальності та в межах розгляду цієї справи, суд не досліджує питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а лише надає правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Тож, відсутність притягнення до адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, відповідач/відповідний дисциплінарний орган має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення. Однак, звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судом, як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Для спростування преюдиційних обставин, учасник процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Суд враховує, що у межах розгляду цієї справи не досліджуються питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним саме дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни/етики поліцейського. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту, не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за відповідних підстав.

Загалом, на переконання колегії суддів, доводи сторони позивача зводяться до того, щоб уникнути притягнення до дисциплінарної відповідальності.

З точки зору стороннього розсудливого спостерігача, наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися на службі/в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Отже, в цьому випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто, останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Це порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та ігнорування ним вимог чинного законодавства.

За висновками колегії суддів, матеріалами службового розслідування доведено наявності у діях позивача складу дисциплінарного проступку, що є достатньою підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби з поліції, адже поведінка позивача, як поліцейського, суперечила загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції.

Водночас, як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Звежинський проти Польщі» (заява № 34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії» (заява № 63235/00).

За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено 16.10.2024.