Справа № 500/5157/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5157/24

15 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058, починаючи з 18.06.2024, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 18.06.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області. 18.06.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 №1058-IV. Відповідно до заяви позивача, його було переведено на пенсію за віком згідно з Законом №1058, починаючи з 18.06.2024. Позивач вважає, що дії ГУ ПФУ у Тернопільській області у цій справі із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки носять протиправний характер. При цьому, на думку позивача, він має право на здійснення перерахунку та виплати пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 18.06.2024.

Ухвалою суду від 23.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що звернення позивача фактично є заявою про переведення з одного типу пенсійних виплат на інший, а, відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає порушень у зв`язку з продовженням виплати позивачу зміненої за кваліфікаційними ознаками пенсії з урахуванням середнього заробітку застосованого пенсійним органом. Просить врахувати, що середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2021-2023) застосовується при первинному призначенні пенсії, якщо звернення надійшло у 2024 році. Таким чином, на думку представника відповідача, відсутні правові підстави для проведення перерахунку та виплати позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", застосовуючи показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2021-2023 роки.

Судом встановлено, що позивачу з 01.04.2013 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із врахуванням норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 18.06.2024 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) - 7994,47 грн.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.07.2024 позивача повідомлено, що відповідно до пункту 4-3 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, тобто із суми 3764,40 грн., виходячи із величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Також, позивача повідомлено про те, що оскільки пенсія позивачу уже призначалась раніше, тому при проведенні перерахунку (перехід на інший вид пенсії) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час перерахунку пенсій з 01.03.2024.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що приписами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до приписів частини 1 статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг, а згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Приписами статті 10 Закону №1058-IV передбачено, що: особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (частина 1); особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором (частина 2).

Отже нормами Закону №1058-IV передбачено такі пенсійні виплати, як пенсію за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та врегульовано переведення між цими видами пенсії, тим самим законодавець визначив чіткий перелік видів пенсії, що призначаються і виплачуються за Законом №1058-IV.

Водночас, приписами абзаців 1 та 2 пункту 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом Закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, а положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Тим самим нормами чинного пенсійного законодавства України передбачено також можливість призначення пенсії особі за вислугу років.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+Кз2+Кз3+...+Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Приписами частини 1 статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом №1058-IV, на інший, а тому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої цим Законом №1058-IV.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17 (№577/2576/17) погодилась з висновками Верховного Суду України, викладеним в постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15), про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини 3 статті 45 Закону №1058-IV.

Отже, у тому випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом №1788-XII, а в подальшому пенсію за віком за Законом №1058-IV, то при розрахунку пенсії за віком такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія, яка до цього була призначена позивачу.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених норм права викладені Верховним Судом в постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, а тому в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України вони підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у цій справі, яка розглядається судом.

В ході розгляду справи суд встановив, що з 01.04.2013 позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, що не заперечується відповідачем. З 18.06.2024 позивачу призначено пенсію за віком згідно з Законом №1058-IV, і при цьому для обчислення такої пенсії позивача за віком відповідачем використано показник середньої заробітної плати по Україні за 2014- 2016 роки (3764,40 грн), який з урахуванням індексацій становить 7994,47 грн. При цьому, право позивача на пенсію за віком відповідно до норм Закону №1058-IV не є спірним у цій справі та не заперечується сторонами.

Водночас, враховуючи той факт, що позивачу ще з 01.04.2013 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, то з урахуванням наведеного вище нормативно-правового регулювання спірних правовідносин та висновків Верховного суду суд дійшов висновку про те, що призначення позивачу з 18.06.2024 пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV є саме призначенням позивачу пенсії за віком вперше, а тому в спірних правовідносинах відсутнє переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону №1058-IV.

Отже, в спірній ситуації орган Пенсійного фонду був зобов`язаний був з 18.06.2024 призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, застосувавши при обчисленні розміру такої пенсії положення частини 2 статті 40 Закону №1058-IV та показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії за віком, а саме за 2021-2023 роки. Однак, всупереч приписам чинного пенсійного законодавства, відповідач таких дій не вчинив, відмовивши позивачу у застосуванні з 18.06.2024 при обчисленні пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії за віком, а саме за 2021-2023 роки.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про протиправність наведених дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку його пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки, які порушують гарантоване Конституцією України право позивача на соціальний захист, визначене Законом №1058-IV, а тому суд вважає, що таке порушене право позивача підлягає судовому захисту та відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити 18.06.2024 перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058-IV, з урахуванням раніше виплачених сум.

Водночас, суд вважає, що таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення. Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності оспорюваних позивачем дій, а позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у розрахунку пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021-2023 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 18.06.2024 розрахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021-2023 роки, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 15 жовтня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.