Справа № 160/31346/23
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/31346/23

Головуючий суддя І інстанції Луніна О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року в адміністративній справі №160/31346/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 68 від 02 серпня 2023 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком № 2 згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, відсутністю пільгового стажу за Списком №2, та яким відмовлено у врахуванні довідки № 379 від 25.04.2023 року, виданої КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР», та зарахуванні у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 25.08.2005 по 25.04.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:

1) врахувати довідку № 378 від 25.04.2023, видану КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР», та зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 період роботи з 25.08.2005 по 25.04.2023;

2) врахувати довідку № 379 від 25.04.2023 року, видану КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР», та зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 з 25.08.2005 по 25.04.2023,

3) повторно розглянути заяву № 374 від 25.07.2023 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 68 від 02 серпня 2023 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком № 2 згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, відсутністю пільгового стажу за Списком №2, та яким відмовлено у врахуванні довідки № 379 від 25.04.2023, виданої КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР», та зарахуванні у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 25.08.2005 по 25.04.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 з 25.08.2005 по 25.04.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 період роботи з 25.08.2005 по 25.04.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву № 374 від 25.07.2023 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 та висновків суду у цій справі.

В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що у позивача на момент звернення до пенсійного органу відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки позивач на досягла 55 річного віку і у неї відсутній необхідний пільговий стаж.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

25 липня 2023 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1) із заявою про призначення/перерахунок пенсії встановленого зразка, через портал Пенсійного фонду України, що підтверджується заявою про призначення пенсії від 25.07.2023 та роздруківкою з порталу електронних послуг Пенсійного фонду України щодо прийняття до розгляду заяви № 374 про призначення пенсії з переліком доданих документів.

До поданої через портал заяви були додані: паспорт та РНОКПП, свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 , свідоцтво про народження дитини НОМЕР_3 , паспорт дитини, свідоцтво про шлюб дитини, довідка № 67 від 20.06.2023, трудова книжка НОМЕР_4 , архівна довідка №465 від 19.06.2023, довідка № 4608 від 27.06.2023, довідка № 378 від 25.04.2023, наказ №181а від 04.06.2005, наказ № 220 від 04.06.2010 з переліком посад, наказ № 103 від 04.06.2015 з переліком посад, наказ № 204 від 03.06.2020 з переліком посад, довідка № 379 від 25.04.2023, довідка № 240 від 18.07.2023, наказ № 73 § від 01.06.2001 з переліком посад.

27 липня 2023 року позивачем на адресу Відповідача 1 поштою було відправлено цю ж заяву щодо призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного суду №1-р/2020 від 23.01.2020. Заява була відправлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 390 і отримана адресатом 01 серпня 2023 року.

У зазначеній заяві щодо призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, поданій через портал електронних послуг Пенсійного фонду України та відправленій поштою, позивач просила:

1. Зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1990 по 29.06.1991; час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.04.1995 по 16.04.1998, період перебування на обліку по безробіттю з 10.06.2002 по 21.06.2002, з 22.07.2002 по 06.03.2003, з 31.03.2003 по 25.05.2003, періоди роботи з 01.10.1992 по 01.09.1993, з 15.03.1994 по 06.10.1994, з 23.10.1994 по 01.11.1994.

2. Зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 періоди роботи:

- з 25.08.2005 по 31.03.2013 на посаді молодшої медичної сестри стаціонару відділення легеневого туберкульозу №4,

- з 01.04.2013 по 30.07.2015 на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими відділення легеневого туберкульозу №2,

- з 01.08.2015 по 02.08.2016 на посаді молодшої медичної сестри палатної відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5,

- з 03.08.2016 по 03.09.2018 на посаді молодшої медичної сестри палатної відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5,

- з 04.09.2018 по 25.04.2023 на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) туберкульозного відділення № 6 в Обласному комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2»; комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»; Комунальне підприємство «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»,згідно довідки № 378 від 25.04.2023 виданої Комунальним підприємством «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»

та періоди роботи в Криворізькому психоневрологічному будинку-інтернаті»:

- з 23.03.2004 по 09.01.2005 - санітарки-палатної,

- з 10.01.2005 по 24.05.2005 - дезінфектором, згідно довідки № 240 від 18.07.2023 виданої Комунальним закладом «Криворізький психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради.

3. Зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи ОСОБА_1 :

- з 25.08.2005 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 30.07.2015, з 01.08.2015 по 03.09.2018, з 04.09.2018 по 25.04.2023, згідно довідки № 379 від 25.04.2023, виданої Комунальним підприємством Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».

4. З 25 липня 2023 року призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , пенсію за віком за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач 2) № 68 від 02 серпня 2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком № 2.

Вказана відмова обґрунтована посиланням на те, що позивач не досягла 55 річного віку, а пільговий стаж по списку № 2 відсутній.

Також, зазначено, що за результатами розгляду документів, до пільгового стажу роботи не враховано періоди роботи згідно уточнюючих довідок від 18.07.2023 № 240, від 25.04.2023 № 378, оскільки довідки не відповідають додатку № 5, що передбачено пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1993 № 637, а саме відсутній підпис головного бухгалтера та не вказано характер виконуваних робіт. Зауважено, що до стажу роботи не зараховано період роботи згідно ст. 60 Закону України» «Про пенсійне забезпечення», оскільки в довідці від 25.04.2023 № 379 не зазначено, що особа працювала повний робочий день.

Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем досягнуто віку, який надає право для призначення пільгової пенсії, а тому останній має право на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2 згідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, а отже позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за № 68 від 02 серпня 2023 року щодо відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з недосягненням необхідного віку, підлягають задоволенню. Вказано, що спірний період роботи позивача підлягає до зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки- після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість, згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим, вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають, саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 року в справі № 360/3611/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу були висновки відповідача щодо того, що:

- позивач не досягла віку 55 років;

- пільговий стаж позивача за Списком № 2 відсутній;

- до пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи згідно уточнюючих довідок від 18.07.2023 № 240, від 25.04.2023 № 378, оскільки довідки не відповідають додатку № 5, що передбачено пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1993 № 637, а саме відсутній підпис головного бухгалтера та не вказано характер виконуваних робіт. Зауважено, що до стажу роботи не зараховано період роботи згідно ст. 60 Закону України» «Про пенсійне забезпечення», оскільки в довідці від 25.04.2023 № 379 не зазначено, що особа працювала повний робочий день.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час звернення позивача до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, остання досягла 50 років, що відповідно до приписів ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, є достатнім для призначення останньої.

Щодо висновків відповідача відносно правомірності незарахування вищенаведених періодів роботи до страхового стажу позивача, то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_4 позивача, остання у період з 25.08.2005 року по 25.04.2023 працювала молодшою медичною сестрою стаціонару відділення легеневого туберкульозу №4; молодшою медичною сестрою по догляду за хворими відділення легеневого туберкульозу №2; молодшою медичною сестрою палатною відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5; молодшої сестри по догляду за хворими відділення легеневого туберкульозу для дорослих №2 в Обласний комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» (перейменовано на Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» Дніпропетровської обласної ради»; Комунальне підприємство «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради.

На підтвердження пільгового стажу за Списком № 2 позивачем також було надано довідку № 378 від 25.04.2023 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», а також накази про атестацію з Переліком професій за Списком № 2: наказ №181а від 04.06.2005, наказ № 220 від 04.06.2010, наказ № 103 від 04.06.2015, наказ № 204 від 03.06.2020.

Довідкою № 378 від 25.04.2023 підтверджується, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день у обласному комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2», комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», у комунальному підприємстві «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»:

за період з 25 серпня 2005 року (наказ від 25.08.2005р. №87-к) по 31 березня 2013 року працювала молодшою медичною сестрою стаціонару відділення легеневого туберкульозу №4,що передбачено Списком №2 розділом ХХІУ пункт молодші медичні сестри, підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36;

- за період з 01 квітня 2013 року (наказ від 28.03.2013 №982) по 30 липня 2015 року працювала молодшою медичною сестрою з догляду за хворими відділення легеневого туберкульозу №2, що передбачено Списком №2 розділом ХХІУ молодші медичні сестри з догляду за хворими, підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;

- за період з 01 серпня 2015 року (наказ від 01.08.2015 №111-к) по 02 серпня 2016 року працювала молодшою медичною сестрою палатною відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5, що передбачено Списком №2 розділом XXIV молодші медичні сестри, підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;

- за період з 03 серпня 2016 року по 03 вересня 2018 року працювала молодшою медичною сестрою палатною відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5, що передбачено Списком №2 розділом XXIV молодші медичні сестри, підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461

- за період з 04 вересня 2018 року (наказ від 29.08.2018 №313-к) по теперішній час (станом на 25.04.2023) працює на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) туберкульозного відділення №6, що передбачено Списком №2 розділом XXIV молодші медичні сестри, підстава Постанова Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461.

Також, відповідно до змісту наведеної довідки, остання містить усі відомості передбачені Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. Зазначена довідка, підписана т.в.о, генерального директора ОСОБА_2 , головним бухгалтером ОСОБА_3 , начальником відділу кадрів Н.Бур`ян.

Крім того, довідкою № 379 від 25.04.2023 виданої КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала повний робочий день у обласному комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР, працює у КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР:

- за період з 25 серпня 2005 року (наказ від 25.08.2005р. №87-к) по 31 березня 2013 року молодшою медичною сестрою стаціонару відділення легеневого туберкульозу №4;

- за період з 01 квітня 2013 року (наказ від 28.03.2013р. №982) по 30 липня 2015 року молодшою медичною сестрою з догляду за хворими відділення легеневого туберкульозу №2;

- за період з 01 серпня 2015 року (наказ від 01.08.2015р. №111-к) по 02 серпня 2016 року молодшою медичною сестрою палатною відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5;

- за період з 03 серпня 2016 року по 03 вересня 2018 року молодшою медичною сестрою палатною відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5;

- за період з 04 вересня 2018 року (наказ від 29.08.2018р. №313-к) по теперішній час (станом на 18.04.2023р.) на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) туберкульозного відділення №6.

Зазначена довідка підписана трьома посадовими особами (т.в.о. генерального директора С. Логінова, головним бухгалтером Т. Онищенко, начальником відділу кадрів Н.Бур`ян) та скріплена печаткою, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Отже, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірний період роботи позивача належним чином підтверджений та підлягає до зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Щодо правомірності зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 з 25.08.2005 по 25.04.2023 року, то колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами частин 1-3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною 1 статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Як встановлено, позивач у період з 25.08.2005 по 25.04.2023 працювала на посаді молодшої медичної сестри у обласному комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР, у КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР.

Спільним листом від 29.12.2005 за № 625/0/15-05/039-6, № 10.01.2009/2606, № 16918/02-20 Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України надано роз`яснення, що інфекційними закладами є, в тому числі, туберкульозні диспансери, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Таким чином, період роботи позивача з 25.08.2005 по 25.04.2023 у туберкульозному диспансері підлягає зарахуванню до його стажу у подвійному розмірі з урахуванням ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, що стосується посилань відповідача на те, що оскільки з 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058, яким не передбачаються пільги у вигляді зарахування стажу в подвійному розмірі для посад, на яких працював позивач, з 01.01.2004 відсутні законні підстави для обчислення стажу позивача в подвійному розмірі, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.12.2019 року по справі № 689/872/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року в адміністративній справі №160/31346/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко