Справа № 520/5817/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Шляхова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 р. Справа № 520/5817/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024, м. Харків, по справі № 520/5817/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управіння Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.09.2023 №71 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 , відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.07.1991 №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплачувати з 17 травня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за вислугу років, згідно із п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.07.1991 №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області при призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , зарахувати до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, згідно із п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.07.1991 №1788-ХІІ, періоди її роботи з 01.09.1994 по 28.01.1998, з 03.09.2001 по 16.07.2002, з 20.02.2010 по 16.05.2022 та період навчання з 04.08.1989 по 22.06.1994;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області при призначенні пенсії ОСОБА_1 , зарахувати до загального страхового стажу період навчання з 04.08.1989 по 22.06.1994.

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з виплати пенсії за вислугу років з 17 травня 2022 року ОСОБА_1 , у межах суми стягнення за один місяць;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.0.20024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.09.2023 №71 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 , відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.07.1991 №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплатити з 17 травня 2022 року ОСОБА_1 , пенсію за вислугу років, згідно із п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.07.1991 №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області при призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , зарахувати до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, згідно із п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.07.1991 №1788-ХІІ, періоди її роботи з 01.09.1994 по 28.01.1998, з 03.09.2001 по 16.07.2002, з 20.02.2010 по 16.05.2022 та період навчання з 04.08.1989 по 22.06.1994.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області при призначенні пенсії ОСОБА_1 , зарахувати до загального страхового стажу період навчання з 04.08.1989 по 22.06.1994.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) 96 коп.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) 96 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що при винесенні рішення не враховано, що період ведення позивачем підприємницької діяльності, як фізична особа-підприємець з 10.02.2010 по 16.05.2022, до спеціального стажу не враховано, оскільки за вказаний період не надано документи (акредитаційні сертифікати). Акредитація закладів охорони здоров`я в Україні, у тому числі аптечних закладів проводиться на підставі постанови КМУ від 15.07.1997 №765 "Про затвердження Порядку акредитації закладу охорони здоров`я" та наказу МОЗ України від 12.01.1998 №2 "Про затвердження стандартів державної акредитації закладів охорони здоров`я України". Пунктом 3 Постанови передбачено, що Міністерство охорони здоров`я України, Міністерство охорони державні адміністрації повинні забезпечити проведення державної акредитації всіх закладів охорони здоров`я до 2000 року. Також звертає увагу, що з 20.02.2010 по 16.05.2022 позивачка працювала на посаді завідуючої аптеки №1 ФОП ОСОБА_1 . Пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 передбачено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку: спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Тому правові підстави для зарахування спірних періодів роботи до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відсутні.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення заперечувала та просила відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 у справі 1-13/2018 (1844/16, 3011/16), скасовано вимогу наявності стажу роботи за вислугу років - 26 років 6 місяців, а також вказано, що положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави. Враховуючи Рішення КСУ №2-р/2019 від 04.06.2019, пункт "е" ст. 55 ЗУ №1788-ХІІ передбачає наявність спеціального стажу роботи не менше 25 років, а не 26 років 6 місяців, який незаконно вимагає орган ПФУ. Також вказує, що відповідно до Листа Міністерства охорони здоров`я України, у період з 1994 по 1995 акредитація закладів охорони здоров`я, у тому числі аптечних закладів, в Україні не проводилась. Стосовно зарахування до спеціального страхового стажу роботи період з 03.09.2001 по 16.07.2002, вказує, що позивач зверталася до органу статистики для надання інформації щодо вищевказаного підприємства, в якому вона працювала, проте відповідно до листа Головного управління статистики в м. Києві від 24.10.2023 станом на 23.10.2023 з ЄДРПОУ вилучено ТОВ "ВИПЕКС-ФАРМ", причина ліквідації - у зв`язку з визнанням її банкрутом. Відповідно до листа Держлікслужби від 11.12.2023, ТОВ "ВИПЕКС-Фарм" мала відповідну ліцензію на торгівлю лікарськими засобами, а провадження діяльності відбувалося саме в аптеці. Стосовно періоду з 20.02.2010 по 16.05.2022 позивач працювала на посаді завідуючої аптеки №1 ФОП ОСОБА_1 , вказує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. ОСОБА_1 надала довідку №02/10/11/2022 від 10.11.2022, яка видана ФОП ОСОБА_1 , та яка крім власника підприємства, також підписана начальником відділу кадрів аптеки, головним бухгалтером, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в аптеці з 20.02.2010 по 16.05.2022 і виконувала роботу завідуючої аптеки в аптеці ФОРП ОСОБА_1 . Крім того в довідці зазначено, що аптека ФОП ОСОБА_1 провадила свою діяльність на підставі ліцензії серії АВ №518255 від 29.01.2010 (термін дії безстроково), яка видається на підставі документів, які підтверджують, що суб`єкт господарювання є аптечним закладом і в ньому дозволено проводити діяльність з роздрібної торгівлі лікарськими засобами.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 01 вересня 2023 року звернулася через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.07.1991 №1788-ХІІ.

Рішенням від 08.09.2023 №71 за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовив позивачеві в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України №1788-ХІІ, у зв`язку з відсутністю 26 років 6 місяців спеціального стажу, передбаченого пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статтями 54, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За підрахунком відповідача, загальний страховий стаж склав 28 років 6 місяців 14 днів, спеціальний стаж - 9 років 11 місяців 1 днів.

Відповідно до вищевказаного рішення від 08.09.2023 №71, згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 від 16.05.1996 до спеціального стажу ОСОБА_1 не зараховано:

- період роботи з 01.09.1994 по 28.01.1998, оскільки в наданій довідці №249/44 від 29.09.2022 відсутня інформація, що заявниця працювала в закладі, який передбачено Переліком;

- період роботи з 03.09.2001 по 16.07.2002 у територіальному медичному об`єднанні ТОВ «Випекс-Фарм», оскільки не встановлено його належність до закладів, встановлених Переліком. У випадку, якщо назва фармацевтичного закладу (незалежно від його форми власності) не відповідає Переліку закладів охорони здоров`я, то акредитаційний сертифікат є обов`язковим документом для визначення права на вислугу років.

- період ведення підприємницької діяльності як фізична особа підприємець з 20.02.2010 по 16.05.2022, оскільки за вказаний період не надано документи (акредитаційні сертифікати, ліцензії тощо), на підставі яких зазначений період роботи можна зарахувати до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

- не враховано до страхового стажу період навчання, оскільки в дипломі не зазначено початок навчання.

Не погодившись із таким рішенням, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що спеціальний стаж позивача за спірний період підтверджується даними трудової книжки, наданим сертифікатом до диплому, довідкою про навчання від 16.02.2024 №8/15-дов, яка видана Національним фармацевтичним університетом, довідкою від 29.09.2022 №249/44 виданою КНП "Новомосковська центральна міська лікарня" Новомосковської міської ради Дніпропетровської обл., а тому вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Водночас враховуючи обраний спосіб відновлення прав позивача суд вказав про відсутність підстав для встановлення судового контролю.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема, Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, в силу вимог ст. 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 52 Закону № 1788-ХІІ обумовлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я відповідно до пункту "е" статті 55 цього Закону.

Як визначено п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції Закону до 01.04.2015) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 02.03.2015 за № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (надалі за текстом - Закон № 213-VІІІ) статтю 55 Закону № 1788-ХІІ викладено у новій редакції, у тому числі і пункт "е", за змістом якого право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Ці зміни набрали чинності 01.04.2015.

Законом України від 24 грудня 2015 року за № 911-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрав чинності 01 січня 2016 року; далі за текстом - Закон № 911-VІІІ) у п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ в абзаці першому слова "незалежно від віку" замінено словами та цифрами "після досягнення 55 років". Також пункт доповнено абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим, які визначають умови виходу на пенсію за вислугу років до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 за № 2-р/2019 у справі № 1-13/2018 (1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII.

Пунктом 2 Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 за № 2-р/2019 встановлено, що положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як наслідок, приведена норма ст. 55 Закону № 1788-XII підлягає застосуванню з 04.06.2019 в редакції, яка діяла до змін, унесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII, і передбачає право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Разом з тим Законом України від 03.10.2017 за № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі за текстом - Закон № 2148-VIII; набрав чинності 11 жовтня 2017 року) розділ ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Також Законом № 2148-VIII абзац 2 п. 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV викладено в такій редакції: "Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Суд зазначає, що вказаною нормою лише збережено гарантії певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VIII мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону "Про пенсійне забезпечення".

За таких умов, особа, яка станом на момент звернення до органів пенсійного фонду здобула від 25 до 30 років спеціального стажу роботи, має право на обчислення її спеціального стажу відповідно до положень статті 55 Закону № 1788-XII в редакції, яка діяла до змін, унесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII.

Окрім того, зі змісту п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" слідує, що законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати перелік робіт, посад у закладах й установах охорони здоров`я, виконання яких зараховується до спеціального стажу, необхідного для набуття права на призначання пенсії за вислугу років за п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі за текстом - Перелік № 909).

Відповідно до розділу 2 «Охорона здоров`я» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі Перелік №909), до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах фармацевтів, асистентів фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно аналітичних лабораторіях.

Згідно із приміткою 5 Переліку №909 робота на посаді провізора в закладах і установах, зазначених у цьому Переліку, до переведення на посаду фармацевта відповідно до Зміни №10 до національного класифікатора ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженої наказом Мінекономіки від 25 жовтня 2021 року №810, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, у примітці 2 до Переліку №909 установлено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, у трудовій книжці НОМЕР_1 позивачки, містяться записи про періоди роботи:

- з 01.09.1994 по 28.01.1998 працювала на посаді провізора інтерна для проходження інтернатури в Територіальному медичному об`єднанні м. Новомосковська Дніпропетровської обл.;

- з 03.09.2001 по 16.07.2002 працювала на посаді провізора в Миколаївському філіалі ТОВ «Випекс-Фарм»;

- з 20.02.2010 по 16.05.2022 працювала на посаді завідуючої аптеки №1 ФОП ОСОБА_1 .

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування вказаних вище періодів роботи до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, згідно із п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.07.1991 №1788-ХІІ

Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області, наведених в апеляційній скарзі, що період роботи позивача як фізичної особи-підприємця з 10.02.2010 по 16.05.2022, не зараховано до спеціального стажу оскільки за вказаний період не надано документи (акредитаційні сертифікати), колегія суддів зазначає таке.

Право на пенсію за вислугу років визначається тільки за переліком посад та установ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

За змістом розділу 2 Переліку №909 до закладів і установ охорони здоров`я відносяться, серед іншого, аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії.

Право на набуття пенсії за вислугою років, передбаченої пунктом «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ, пов`язане не лише з місцем роботи - закладом охорони здоров`я, в даному випадку - аптека, а й з посадою, яку обіймає працівник, у випадку, що розглядається - провізор, фармацевт (незалежно від найменування посади).

В період з 20.02.2010 по 16.05.2022 позивач працювала на посаді завідуючої аптеки №1 ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується записами у трудовій книжці та Довідкою №02/10/11/2022 від 10.11.2022, яка видана ФОП ОСОБА_1 , та в якій зазначено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в аптеці з 20.02.2010 по 16.05.2022 і виконувала роботу завідуючої аптеки в аптеці ФОП ОСОБА_1 .

Також в даній довідці зазначено, що аптека ФОП ОСОБА_1 провадила свою діяльність на підставі ліцензії серії АВ №518255 від 29.01.2010 (термін дії безстроково), яка видається на підставі документів, які підтверджують, що суб`єкт господарювання є аптечним закладом і в ньому дозволено проводити діяльність з роздрібної торгівлі.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати у постанові від 29.08.2018, в якій Суд відступив від викладеного у постанові Верховного Суду України від 17.09.2013 у справі №21-241а13 правового висновку, про те, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, робота на посадах провізорів, фармацевтів у аптеках, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров`я на підставі державної акредитації, та дійшла висновку, що з 13.06.2015 (у зв`язку з внесенням змін до ст. 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я» від 09.04.2015 №326-VIII, що набрали чинності 14.05.2015 та введені в дію 13.06.2015) законодавство України покращило становище для всіх осіб, які працюють в аптечних закладах на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах, незалежно від наявності державної акредитації такого закладу, і з цього дня стаж роботи на відповідних посадах зараховується до спеціального стажу, необхідного для призначення такої пенсії.

Велика Палата дійшла висновку, що ситуація у справі №492/446/15-а, є подібною до ситуації аптечних закладів, які з 13.06.2015 не проходили державну акредитацію і працівники яких, незважаючи на відсутність такої акредитації, отримали право на включення стажу роботи у цих закладах до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років. Віднесення стажу роботи до спеціального, який дає право на пенсію за вислугу років, лише за ознакою наявності державної акредитації аптечного закладу, яка з 13.06.2015 стала добровільною, має дискримінаційний характер, оскільки без об`єктивного та розумного обґрунтування передбачає поводження у різний спосіб з особами, які перебувають у відносно схожих ситуаціях, - працювали чи працюють в неакредитованих аптечних закладах.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане дає підстави для висновку, що період навчання з 04.08.1989 по 22.06.1994 підлягає до загального страхового стажу, період з 01.09.1994 по 28.01.1998 , з 03.09.2001 по 16.07.2002, з 20.02.2010 по 16.05.2022, та з 04.08.1989 по 22.06.1994 підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення №71 від 08.09.2023, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області, є протиправним, прийнятим усупереч вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

За таких обставин, підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 по справі № 520/5817/24 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко