Справа № 520/21776/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 жовтня 2024 р.Справа № 520/21776/24
Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Любчич Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді - Мінаєвої О.М., суддів - Калиновського В.А., Кононенко З.О. по справі 520/21776/24

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України третя особа Вищий антикорупційний суд

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Другого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 року у справі №520/21776/24 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Вищий антикорупційний суд про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

11.10.2024 через Електронний суд від ОСОБА_1 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Мінаєвої О.М., суддів Калиновського В.А., Кононенко З.О. у справі №520/21776/24, яка зареєстрована канцелярією суду 14.10.2024 року.

В обґрунтування заявник посилається на наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості вказаної колегії суддів, а саме:

- апеляційна скарга на зазначене рішення суду першої інстанції була подана відповідачем поза межами десятиденного строку на апеляційне оскарження цього рішення, встановленого ч.6 ст.287 КАС України, однак колегія суддів Другого апеляційного адміністративного суду у вказаному вище складі цю обставину залишила поза своєю увагою і ухвалою від 07 жовтня 2024 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою. На думку заявника, такі процесуальні дії вказують на упередженість та необ`єктивність цієї колегії суддів, оскільки він переконаний, що кожен із суддів цієї колегії досконало знає норми КАС України, зокрема, норми ч. ч. 6 і 7 ст.287 КАС України, якими встановлений десятиденний строк на подання апеляційної скарги і десятиденний строк розгляду справи судом апеляційної інстанції, а також і вимоги ч.3 ст.298 КАС України, якою визначені процесуальні наслідки у вигляді залишення апеляційної скарги без руху, які повинен застосовувати суд апеляційної інстанції у випадку подання апеляційної скарги після спливу строку на апеляційне оскарження без заяви про поновлення пропущеного строку, що у даному випадку колегією суддів здійснено не було;

- Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, який справляється, у тому числі й за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення, у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, що встановлено п.п.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». За подання до суду першої інстанції адміністративного позову у цій справі у відповідності до вимог п. п.1 п. 3 ч. 2 Закону України «Про судовий збір», та з урахуванням норми ч.3 ст.2 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір у сумі 968,96 гривень. Відтак, відповідач зобов`язаний був сплатити за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 1.453,44 гривень (968,96 : 100 х 150 = 1453,44), але фактично сплатив 1162,75 гривень, але вказана колегія суддів суду апеляційної інстанції на цю обставину уваги теж не звернула і відкрила апеляційне провадження. Натомість, колегія суддів повинна була застосувати у даному випадку положення ст. 169 КАС України, тобто залишити апеляційну скаргу без руху, на що вказує норма ч.2 ст.298 КАС України і що, на думку заявника, достеменно відомо кожному з суддів цієї колегії;

- до цієї ж колегії суддів у такому складі головуючий суддя (суддя-доповідач) Кононенко З.О., судді Калиновський В.А., Мінаєва О.М. для розгляду надійшла його апеляційна скарга на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у справі за №520/21730/24 за його адміністративним позовом до ВПВР ДДВС МЮ України, третя особа ВАКС, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, яка є аналогічною цій справі, але судове рішення оскаржується в апеляційному порядку позивачем. При зверненні до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у справі № 520/21730/24 ним були дотримані, як вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги та строку апеляційного оскарження, встановлені ст.296 і ч.6 ст.287 КАС України, так і вимоги щодо сплати судового збору, визначені п. п. 2 п.3 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». За таких обставин, колегія суддів з огляду на вимоги ч.1 ст.300 КАС України повинна була відкрити апеляційне провадження за його скаргою, але цього не здійснила, а лише витребувала з суду першої інстанції справу №520/21730/24, про що 27 вересня 2024 року постановила відповідну ухвалу.

Наведені вище обставини, на думку заявника, вказують на необ`єктивність цієї колегії суддів і надають йому підстави для висновку, що судді колегії діють упереджено на користь суб`єктів владних повноважень (Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України і Вищого антикорупційного суду), порушуючи при цьому один з основоположних принципів адміністративного процесу - принцип рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, встановлений ст.8 КАС України, а також і його право на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейська конвенції з прав людини).

Дослідивши доводи заяви про відвід, суддя зазначає наступне.

15.10.2024 за результатами розгляду вказаної заяви, колегія суддів Другого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді - Мінаєвої О.М., суддів Калиновського В.А., Кононенко З.О. визнала заявлений відвід необґрунтованим; на виконання вимог ч.4 ст.40 КАС України справу №520/21776/24 передала для вирішення питання про відвід судді, що визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 08.08.2023 зазначену заяву про відвід передано на розгляд судді Любчич Л.В.

Перевіривши заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення відводу з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява N 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява N 21722/11).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

При цьому, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Особа яка подала заяву про відвід судді (суддів), повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді (суддів) у розгляді справи.

Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Мінаєвої О.М., Калиновського В.А., Кононенко З.О., заявник фактично не погоджується з рішенням суду про відкриття провадження по даній справі.

Під час розгляду заяви встановлено, що фактично позивач незгодний із процесуальними діями (рішеннями) судді у даній справі.

Зазначені обставини, на думку позивача, викликають сумнів у об`єктивності суддів та свідчать про наявність підстав для відводу, передбачених ст. 36 КАС України.

Вважаю, що незгода із процесуальними рішеннями суду під час розгляду справи підлягає оскарженню у порядку, встановленому процесуальним законодавством, проте не є підставою для відводу колегії суддів.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його заява про відвід колегії суддів Мінаєвої О.М., Калиновського В.А., Кононенко З.О. не свідчить про його незгоду з ухвалами постановленими у цій справі вважаю необґрунтованими, оскільки із тексту заяви про відвід вбачається зворотнє.

Інших підстав, передбачених ст. 36, 37 КАС України, та обґрунтувань відводу судді позивачем не наведено.

На підставі викладеного, вважаю, що відсутні підстави для відводу суддів Мінаєвої О.М., Калиновського В.А., Кононенко З.О., з огляду на що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Мінаєвої О.М., Калиновського В.А., Кононенко З.О. у справі № 520/21776/24 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Любчич Л.В.