Справа № 420/22110/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог.

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач 2), у якому, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.01.2024 № 55 про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 26.01.2024 року призначити пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII та ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ « Про державну службу».

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести нарахування та виплату, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-УІІІ пенсії з 26.01.2024 в розмірі 60 % суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 25.01.2024 №23-Ф про складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), № 23-Ф (про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби).

ІІ. Позиція позивача, заперечення відповідача.

На обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV, має страховий стаж 52 роки 8 міс.29 дн., у т.ч. 49 років 11 міс стаж на державній службі. У період перебування на посаді державного службовця позивачу з 10.11.2004 року довічно встановлено інвалідність 2 групи. Позивачка 26.01.2024 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII, до якої відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб затвердженого постановою КМУ від 14.09.2016 р. № 622 долучила довідки ГУ ПФУ в Одеській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 « Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» від 25.01.2024 № 23-Ф (про складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №23-Ф (про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби). Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 30.01.2024 позивачці відмовлено у вказаному переведенні пенсії. Позивачка вважає дане рішення пенсійного органу протиправним та таким, що порушує право на належне пенсійне забезпечення, оскільки має інвалідність II групи, яку отримала під час роботи на державній службі, має необхідний стаж роботи на посаді державної служби, тому, відповідач зобов`язаний був за її заявою перевести з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

02.08.2024 ГУ ПФУ в Запорізькій області надано до суду відзив на позов, яким просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було розглянуто заяву позивача від 26.01.2024 р та прийнято рішення від 30.01.2024 № 55 про відмову в перерахунку пенсії, оскільки право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» заявниця використала. Так, за матеріалами електронної пенсійної справи позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 01.06.2011. За заявою позивача з 08.07.2020 її було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки позивачу до набрання чинності Законом № 889-VIII вже призначалась пенсія відповідно до Закону № 3723-ХІІ, то права на повторне призначення пенсії позивач не має.

05.08.2024 року на виконання ухвали суду від 22.07.2024 року відділом перерахунків пенсії №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Одеській області надано належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

07.08.2024 року ГУ ПФУ в Одеській області надано відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позовних вимог та вказуючи, що Позивач звернулася до територіального органу ПФУ з заявою № 84 від 26.01.2024 щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 (далі - Закон № 1058) на пенсію по інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу" № 3723 (далі - Закон № 3723), яка за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Запорізькій області та рішенням № 55 від 30.01.2024 було відмовлено у зв`язку з відсутністю права на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723. З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889 (далі - Закон № 889), статтею 90 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до п. 2 розділу XI Закону № 889 Закон № 3723 визнається таким, що втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Отже, з 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється виключно відповідно до положень Закону № 1058, проте у осіб, які станом на 01.05.2016 мали достатній стаж на посадах державної служби (10 років для осіб, які є чинними державними службовцями та 20 років для осіб, які були звільнені з державної служби), зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723. При цьому, законодавцем передбачено збереження права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 виключно для осіб, які не змогли реалізувати таке своє право через внесені зміни до законодавства, проте законодавець не зберіг таким особам право на перерахунок призначеної пенсії, оскільки норми Закону № 3723, які визначали право на перерахунок пенсії та порядок такого перерахунку були визнані такими, що втратили чинність. Після набрання чинності Законом № 889, постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 було затверджено "Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб" (далі - Порядок № 622), яким визначено категорію осіб, для яких зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 - для осіб, яким такий вид пенсії до 01.05.2016 не призначався, тобто які не змогли реалізувати своє право на призначення пенсії через зміни у законодавстві. Оскільки позивачці з 01.06.2011 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 3723, а з 08.07.2020 за особистою заявою Позивача її було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, то нею було реалізоване право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723, та Позивач добровільно, після 01.05.2016, відмовилася від пенсії за Законом № 3723 на користь пенсії за Законом № 1058. Враховуючи викладене, Позивач не належить до кола осіб, для яких законодавством збережене право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 1058. Щодо вимоги Позивача про переведення її на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 3723, то законодавцем було збережено виключно право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723, право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723 при цьому не зберігається взагалі. Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права було викладено у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у зразковій справі № 822/524/18. Оскільки Позивач вже реалізувала своє право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, відсутні правові підстави для переведення її на пенсію за нормами Закону № 3723. Заявляючи позовну вимогу про зобов`язання Головного управління провести Позивачу нарахування та виплату пенсії у розмірі 60% від заробітної плати, Позивач надала до суду довідки про заробітну плату № 23-Ф від 25.01.2024, проте .як було зазначено вище, законодавцем були скасовані норми, якими регулювалося право на перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону № 3723. Відтак, враховуючи те, що Позивачу вже було призначено пенсію за Законом № 3723 з 01.06.2011, обчислення розміру такої пенсії можливе виключно на підставі документів про заробітну плату, які були подані з заявою про призначення пенсії у 2011 році. Іншого чинним законодавством не передбачено. З урахуванням наведених вище норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а також з урахуванням обставин справи та правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.04.2018 у зразковій справі № 822/524/18, вважаємо, що позовні вимоги мають бути залишені без задоволення.

20.08.2024 р. позивачем надана відповідь на відзив ГУ ПФУ в Одеській області, в якій вказує, що пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України N 622 суперечить нормам пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII, оскільки встановлює додаткові обмеження щодо призначення пенсій, не передбачені цими нормами, тому керуючись принципом верховенства права та приписами частини 3 статті 7 КАС України до спірних правовідносин застосуванню підлягає саме Закон N 889-VIII як акт, що має вищу юридичну силу. Що стосується довідок про заробітну плату № 23-Ф від 25.01.2024, то обчислення пенсії державного службовця із розрахунку лише трьох складових (оклад, надбавка за ранг, вислуга років) Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою КМУ від 14.09.2016 № 622, не передбачено, а тому обчислення пенсії без довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби суперечитиме нормам чинного законодавства.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 22 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Цією ухвалою зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області та ГУ ПФУ в Одеській області разом з відзивом на позов надати суду належним чином засвідчені копії документів, а саме, заяву позивача про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" та додані до неї документи ( у разі їх не надання позивачем разом з позовом), рішення, прийняте за результатами розгляду вказаної заяви позивача, докази, які вплинули на його прийняття.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи відповідно до витягу з Акту огляду МСЕК серії 2-18ОБ № 057148, причиною інвалідності зазначено загальне захворювання, та підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим ПФУ від 11.06.2008 року. ( а.с. 10-11, 12-13).

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_2 місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 . ( а.с. 14-18).

У трудовій книжці серії НОМЕР_3 вказано, що позивачка розпочала трудову діяльність з 09.08.1974. Згідно записам під №№ 34-44 з 13.06.2007 року ОСОБА_1 призначена на посаду заступника начальника Головного управління ПФУ в Одеській області з подальшим присвоєнням чергових рангів державного службовця та продовжено строк перебування на державній службі. ( а.с. 20-34)

З 01.06.2011 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

З 08.07.2020 за заявою ОСОБА_1 переведено дану пенсію на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

25.01.2024 Головним управлінням ПФУ в Одеській області видані позивачці довідки, зокрема

- довідка № 23-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), згідно з якою ОСОБА_1 працює в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області на посаді заступника начальника Головного управління, заробітна плата станом на січень 2024 року становить: посадовий оклад - 11 300,00 грн, надбавка за 3 ранг - 800,00 грн, надбавка за вислугу років (50%) (за стаж державної служби - років) - 5650,00 грн (усього - 17750,00 грн). Зазначено, що на всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за січень 2024 року; ( а.с. 37)

- довідка № 23-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, видана ОСОБА_1 для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХП "Про державну службу" про те, що середні розміри надбавок, премій та інших виплат за грудень 2023 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, становить надбавка за інтенсивність праці 35030,00 грн, надбавка за виконання особливо важливої роботи 11300,00 грн., надбавка за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю 1695,00 грн, премія 5650,00 грн, разом 53675,00 грн. Зазначено, що на всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за грудень 2023 року. ( а.с. 38)

26.01.2024 позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про переведення її на пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про державну службу».

До заяви позивачем було додано вищевказані довідки, видані Головним управлінням ПФУ в Одеській області.

Після реєстрації заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

31.01.2024 року відділом перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянуто заяву № 84 від 26.01.2024р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (пенсійна справа № 55), подану через Веб-портал щодо перерахунку пенсії: «Перехід на інший вид пенсії» (з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію по інвалідності згідно з Законом України Про державну службу) та прийнято рішення № 1673/03-16, яким відмовлено в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за заявою № 84 від 26.01.2024 року, оскільки право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону 3723 заявниця використала, яке вмотивовано пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 та Порядком призначення таких пенсій затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, та матеріалами електронної пенсійної справи за якими ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 01.06.2011. З 08.07.2020 згідно з заявою ОСОБА_1 було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також вказано, що до заяви для перерахунку пенсії ОСОБА_1 надала довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг та вислугу років) № 23-Ф від 25.01.2024р. та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має нем єн шяк20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 23-Ф від 25.01.2024р. Враховуючи вимоги Постанови 622 довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 23-Ф від 25.01.2024р. видана безпідставно, оскільки заявниця на дату звернення продовжує працювати на посаді державної служби. ( а.с. 35-36)

Вважаючи дане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправним, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

За положеннями статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), яким передбачено

- пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. ( абзац 22 статті1 Закону № 1058-ІV)

- в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. (частина 1 статті 9 Закону № 1058-IV)

- особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. (частина 1 статті 10 Закону №1058-IV),

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. (абзац 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-ІV)

- страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.( абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).

- переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (частина третя статті 45 Закону № 1058-IV).

- з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється. ( пункт 13-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV)

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців визначені Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ ( далі Закон № 3723-ХІІ ), який втратив чинність з набранням з 01.05.2016 чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 N 889-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 N 889-VIII ), зокрема,

- на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. (частина 1 ст. 37 Закону № 3723-XII).

- пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…). ( частина 9 ст. 37 Закону № 3723-XII)

- якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 (надалі - Закон №889-VІІІ), яким передбачено, зокрема,

- пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( стаття 90 Закону № 889-VІІІ)

- стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. ( пункт 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII);

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. ( пункт 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII);

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. ( пункт 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 №622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622), яким передбачено, зокрема,

- згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Про державну службу (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. ( пункт 2 Порядку №622)

- право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.; жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.( пункт 3 Порядку №622)

- пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. ( пункт 4 Порядку №622)

- довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Про державну службу та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця. ( пункт 5 в редакції Постанови КМ № 823 від 12.07.2024 - застосовується з 1 січня 2024 року)

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), яким визначено, зокрема,

- заява про призначення … (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) … подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію). ( абзац перший пункту 1.1 розділу I Порядку № 22-1)

- заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. ( абзац перший пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1).

- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. ( абзац чотирнадцятий пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1).

- рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. ( абзаци другий, третій пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1).

VI. Оцінка суду.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що у зв`язку з набранням з 01.05.2016 чинності Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Спірність питання у даній справі полягає у правомірності рішення пенсійного органу щодо відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VIII у зв`язку з переходом з пенсії за віком, призначеної мені відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, первинно позивачці з 01.06.2011 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, з подальшим переведенням з 08.07.2020 р. на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV

При цьому, отримавши 11.06.2008 року під час проходження державної служби інвалідність ІІ групи, у січні 2024 року позивачка звернулась до пенсійного органу за місцем реєстрації із заявою про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», вважаючи, що вона має право на призначення пенсії за цим Законом.

В свою чергу, зі змісту оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 30.01.2024 р та доводів відповідачів, наведених у відзивах на позов, вбачається, що підставою для відмови позивачці у вказаному переведенні пенсії є те, що позивачка вже використала право на пенсію відповідно до Закону « Про державну службу» № 3723-ХІІ, покликаючись на положення пунктів 2-3 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Суд не погоджується з вказаною позицією відповідачів з огляду на таке.

Як зазначалось вище, за чинним нормами ст. 37 Закону № 3723-XII за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За положеннями пункту 2 Порядку № 622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Про державну службу (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України

Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» за № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15 серпня 2019 року у справі №676/6166/17.

Факт наявності у позивача інвалідності та 20 річного стажу державної служби відповідачами не заперечується.

Щодо пункту 3 Порядку № 622, яким передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, серед іншого, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, то суд враховує наступне.

Як вже зазначалось судом, первинно позивачці з 01.06.2011 р. була призначена пенсія за віком за нормами Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, яка з 08.07.2020 р. була перерахована за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У січня 2024 року позивач звернулася із заявою до відповідача про переведення її пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за інвалідності згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, в даному випадку має місце призначення іншого виду пенсії, а саме за інвалідністю згідно Закону України «Про державну службу».

Окрім того, законодавство не містить заборони на повторне призначення пенсії. Переведення з одного виду пенсії на інший (стаття 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») може відбуватися лише щодо видів пенсії, визначених статтею 9 цього Закону. За іншим законом пенсія може лише призначатися.

З огляду на вказане суд вважає помилковим висновок пенсійного органу в оскаржуваному рішенні щодо перерахунку пенсії позивача за її заявою від 26.01.2024 р. за № 84, тим більше, що вказаною заявою позивачка просила перевести її пенсію на інший вид пенсії.

Також суд зауважує, що Закон № 889-VIII від 10.12.2015 не пов`язує нарахування пенсії за інвалідністю з отриманням раніше пенсії за Законом № 3723-ХІІ від 19.12.1993, оскільки право на пенсію одержують зазначені в пунктах 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII громадяни, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік.

В свою чергу, Порядок №622 є підзаконним нормативно-правовим актом, прийнятим на підставі пункту 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а тому має відповідати положенням вказаного закону, а не суперечити йому, на виконання якого він прийнятий, та встановлювати обмеження для реалізації права, гарантованого відповідним законом.

Саме Порядок №622 встановлює додаткову умову для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, а саме: якщо до набрання чинності Законом №889-VIII не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

У той же час, ні Закон №3723-XII, ні Закон №889-VIII такої умови не містять.

Отже, висновок відповідача 1 про те, що на час набрання чинності Законом № 889 позивачка реалізувала право державного службовця на пенсію відповідно до вимог Закону № 3723, а тому не має права на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ є необґрунтованим.

Також, суд зауважує, що відповідно до пункту 3-1 Порядку № 622, державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу", мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Позивачка станом на день набрання чинності Законом № 889-VIII обіймала посаду державної служби і на теперішній час продовжує працювати на посаді державного службовця, що підтверджується записами у трудовій книжці та наданими довідками, а тому не отримувала призначеної їй пенсію за Законом України „Про державну службу", доказів протилежного відповідачами не доведено.

Оскільки станом на 01.05.2016 позивачка мала відповідний стаж на посаді державної служби, а саме більше 10 років та продовжує працювати на державній посаді, відповідно вона відповідає вимогам для осіб з числа державних службовців, які мають право на отримання пенсії з інвалідності відповідно до ст.37 Закону України №3723-XII.

Таким чином, суд доходить висновку, що наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Щодо зазначення пенсійним органом в оскаржуваному рішенні відносно безпідставності виданої ГУ ПФУ в Одеській області довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 23-Ф від 25.01.2024 р., з огляду на вимоги Постанови КМУ № 622 та заявниця на дату звернення продовжує працювати на посаді державної служби, то суд вказує про таке.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 622, в редакції Постанови КМ № 823 від 12.07.2024 який застосовується з 1 січня 2024 року, довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, та видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Про державну службу та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.

Як свідчать матеріали справи, позивачем до заяви про призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» були додані довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг та вислугу років) № 23-Ф від 25.01.2024 р. та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 23-Ф від 25.01.2024 р.

Тобто, додані до заяви позивачки довідки складені відповідно до постанови Правління пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, якою затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», затверджені Постановою від 17.01.2017 № 1-3 Правління пенсійного фонду України (далі - Постанова №3-1).

При цьому, суд приймає до уваги, що на момент звернення позивачки до пенсійного органу з вищевказаною заявою ( 26.01.2024 року) зміни до пункту 5 Порядку № 622 не були внесені законодавцем.

З огляду на вказане, покладені в обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного позивачкою рішення посилання ГУ ПФУ в Запорізькій області на безпідставність видачі ГУ ПФУ в Одеській області довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби не може бути підставою для відмови в призначенні пенсії, оскільки право на пенсію не може визначатися довідками про заробітну плату.

Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку № 622, - пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, довідки про заробітну плату використовуються винятково для визначення заробітку, з якого обчислюється пенсія.

Суд також вважає за необхідне врахувати, що згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), при прийнятті документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Проте, матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем вказаних норм Порядку № 22-1.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.01.2024 № 55 та його скасування з огляду на не доведення відповідачем наявності у нього законних та обґрунтованих підстав прийняття цього рішення.

Щодо підстав визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має вчиняти дії та здійснювати розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у даній справі, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до абз.13 п.4.2 вказаного Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Позивачка перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та зареєстрована в м. Одеса, що підтверджується відповідним записом у її паспорті.

Оскільки за принципом екстериторіальності відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 оскаржуване рішення за заявою позивачки від 26.01.2024 року прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що потягло за собою порушення прав позивачки, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо відновлення порушених прав позивача в межах даних спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України).

Аналізуючи правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18, суд вважає, що для належного захисту порушених прав позивачки слід зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити і здійснити нарахування ОСОБА_1 з 26 січня 2024 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у довідках від 25.01.2024 №23-Ф.

При цьому, суд враховує, що позивачка продовжує працювати на посаді, що віднесено до посад державної служби, відповідно пенсія по інвалідності за Законом України «Про державну службу» має виплачуватися у разі її звільнення.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то відсутні підстави для розподілу вказаних судових витрат.

Керуючись ст.ст.73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005, ), до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська обл., 65012, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.01.2024 № 55 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за заявою № 84 від 26.01.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 26.01.2024 року пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII та ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ « Про державну службу» в розмірі 60 % суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 25.01.2024 №23-Ф про складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), № 23-Ф (про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна