Справа № 740/5262/24
Суддя: Гагаріна Т. О.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/5262/24
Провадження № 2-а/740/70/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі судді Гагаріної Т.О., при секретарі Дьоміної Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - поліцейський 1 взводу 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Хоменко Єлизавета Петрівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

30.08.2024 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руку, зафіксоване не в автоматичному режимі серiя ЕАН №2893384 вiд 23.08.2024 за ч.1 ст.122 КУпАП, складену щодо нього. Закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 23.08.2024 він рухався за кермом свого автомобіля «RENAULT LAGUNA», номерний знак НОМЕР_1 , із м.Ніжина до м.Чернігів, не порушуючи правил дорожнього руху та не перевищуючи швидкість визначену ПДР, був зупинений працівником поліції, де саме точне місце він зазначити не може, оскільки у місці зупинки були відсутні будь які покажчики місця. Поліцейський ОСОБА_2 склала відносно нього постанову за те, що він нібито порушив п.12.4. Правил дорожнього руку (далі ПДР) - перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год, оскільки, начебто, рухався зі швидкістю 73 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год на даній ділянці дороги, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

На місці зупинки він не визнав факт перевищення швидкості та, відповідно, вчинення адміністративного правопорушення та заявив низку клопотань під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема: про надання можливості скористатись правовою допомогою та відкладення розгляду справи; про надання для ознайомлення документів на прилад TruCam LТ120/20 серійний номер ТС008444, зокрема, копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; про ознайомлення з доказами перевищення швидкості та іншими матеріалами справи.

Зазначив, що перевищення швидкості було, начебто, зафіксоване за допомогою приладу TruCam LТ120/20 серійний номер ТС008444.

Зазначив, що прилад TruCam LТІ20/20 серійний номер ТС001115 не був стаціонарно встановлений (закріплений) під час фіксування швидкості, а знаходився у руках поліцейського, що є порушенням. Крім того, поліцейській не підтвердив доказами де розміщений знак населеного пункту на білому фоні на цій ділянці дороги, оскільки все це відбулося за межами житлової забудови самого населеного пункту і за відсутності відповідного знаку обмежень швидкості.

Вважає, що фактичні обставили справи, викладені у постановi, є такими, що не відповідають дійсності, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, розгляд справи про адміністративне правопорушення був здійснений з порушенням вимог чинного законодавства та гарантованих Конституцією прав, а сама постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.09.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

У поданому відзиві від 26.09.2024 представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та зазначив, що поліцейський дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, розглянув заявлені клопотання та надав можливість в будь-який зручний спосіб позивачу користуватися наданими правами. Вимірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача здійснювалося на а/д М01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, 117 км, в населеному пункті с. Топчіївка, позначеному дорожнім знаком 5.49 на білому фоні, який рухався зі швидкістю 73км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год та порушив п.12.4 ПДР. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20 TC001115, який відповідно до свідоцтва пройшов перевірку та є придатним до застосування. При цьому прилад TruCam може застосовуватись в ручному режимі, оскільки є ручним вимірювачем швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для тримання в руках. Прилад TruCam автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, про що міститься відмітка у фотографії з нього, в якій зазначена адреса вчинення правопорушення в населеному пункті. У випадку нестабільного утримання в руках приладу TruCam, останній видасть помилку та не буде фіксувати швидкість, що описано в інструкції. Прилад TruCam LTI20/20 TC001115 пройшов необхідну повірку і відповідає всім вимогам законодавства, а тому відсутні будь-які підстави ставити під сумнів результати вимірювання швидкості даним приладом. Крім того, лазерний вимірювач TruСаm відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках підчас вимірювання, а тому зауваження з приводу незаконності використання поліцією даного вимірювача швидкості є необгрунтованими та не відповідають нормам чинного законодавства. Поліцейським було виявлено порушення Правил дорожнього руху, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, винесено постанову та накладено стягнення на позивача врозмірі 340 грн. До постанови в якості доказу долучено відео, на якому зафіксовано транспортний засіб, водій якого перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту. Позивача було ознайомлено зі змістом оскаржуваної постанови, та врученоїї копію на місці події. Крім того, на відеозаписах з нагрудного портативного відеореєстратора поліцейського зафіксовано, що на місці вчинення правопорушення позивача було ознайомлено з правами, якими наділена особа, стосовно якої проводився розгляд справи, передбаченими стю268 КУпАП та ст.63 Конституції України до початку винесення оскаржуваної постанови, якими позивач мав змогу вільно користуватися без будь-яких обмежень зі сторони поліцейських. Законодавством не визначена обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Під час винесення оскаржуваної постанови інспектор поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а винесена постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

На підставі ст.262 КАС України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно положень ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

23.08.2024 поліцейським взводу 1 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Хоменко Є.П. винесено постанову серії ЕАН № 2893384, згідно якої притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 23.08.2024 о 09-45 год с. Топчіївка, дорога М01, на 117 кілометрі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RENAULT LAGUNA», номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 73 км/год в населеному пункті, позначеного дорожнім знаком 5.49 та перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш ніж на 20 км/год, чим порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості транспортного засобу TruCam LТ1 20/20 серійний номер НОМЕР_2 (а.с.12).

Згідно із ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст.68 Конституції України).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Підпунктом «б» п.12.9 ПДР передбачено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

За змістом розділу 33 ПДР дія знаку 3.29, що встановлений перед населеним пунктом, позначеним знаком 5.49, поширюється до цього знака.

5.49 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього рухуу населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно п.1.10 ПДР, населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52.

Обмеження швидкості 50 км/год. стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», дія цього обмеження скасовується знаком 5.50 «Кінець населеного пункту».

Згідно із ч.1 ст.122 КУпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Згідно із ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.

Частиною другою статті 222 КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно із ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до положень п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, у випадку вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені п.п. 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожньогоруху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Як зазначено в оскаржуваній постанові порушення встановлено поліцейським за допомогою відповідного технічного засобу TruCam LТ120/20 серійний номер ТС001115.

Матеріалами справи підтверджується можливість використання виробу технічного приладу вимірювання швидкості TruCam II LTI 20/20, серійний номер ТС001115. Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/31015, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 17.06.2024, чинне до 17.06.2025, підтверджується, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam II LTI 20/20 №ТС001115 за результатами повірки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах складає ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; ± 1 км/год в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Міністерства економічного розвитку та торгівлі від 01.10.2019 № 22-38/49 підтверджується, що лазерний вимірювач TruCАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, та крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювання швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення типу ЗВТ з Державного реєстру ЗВТ, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Для всіх законодавчо регульованих ЗВТ, що застосовуються в Україні, наказом Мінекономрозвитку від 13.10.2016 №1747 «Про затвердження між повірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації,за категоріями» зареєстрованим в Мін`юсті 01.11.2016 за №1417/29547, встановлені між повірочні інтервали незалежно від назви, типу, модифікації, виробника цих ЗВТ. Для вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних встановлено міжповірочний інтервал - 1 рік.

Також правильність використання приладу вимірювання швидкості TruCam II LTI 20/20, серійний номер ТС001115, виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 07.09.2021, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES, визначений п.5.1 ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015.

У відповідності до довідки начальника ВБДР УПП в Чернігівській області ДПП від 24.05.2024 та карти-схеми розміщення дорожніх знаків на дорозі М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, км 117+130 (ліворуч та на розділовій смузі дороги) та км 92+000 км (праворуч дороги), встановлено дорожні знаки 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень ПДР» з табличкою 7.2.1 «Зона дії».

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Крім цього, суд вважає недоцільним посилання позивача на те, що прилад TruCam не може застосовуватися працівниками поліції, тримаючи в руці.

Дане твердження є хибним з тих підстав, що враховуючи положення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» зазначені вище, оскаржувана постанова накладає адміністративне стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam II LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото - та відеозйомку.

Суд звертає увагу, на тому що згідно інформації ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Отже, використання приладу TruCam відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, а тому користування приладом у ручному режимі не є порушенням.

Так, наявними в матеріалах справи відеозаписом від 23.08.2024, зробленим приладом TruCam серійний номер ТС00115 підтверджено, що 23.08.2024 о 09-45 год, с. Топчіївка дорога М-01, водій керував транспортним засобом «RENAULT LAGUNA», номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті с. Топчіївка 117 км, позначений дорожнім знаком 5.49 на білому фоні, та рухався зі швидкістю 73 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год зафіксоване приладом TruCam II LTI 20/20, чим порушив п.12.4. ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Отже, суд дійшов висновку, що належними доказами підтверджено порушення позивачем ПДР.

Також наказом Департаменту патрульної поліції №794 від 18.04.2023 затверджено перелік ділянок автомобільних доріг на яких швидкість руху транспортних засобів контролюється за допомогою лазерних вимірювачів швидкості TruCam (копія додається). Відповідно до додатку, на автомобільній дорозі М01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (64-90) проводиться вимірювання швидкості за допомогою приладу TruCam.

Не заслуговують на увагу доводи позивача про рух поза межами населеного пункту, оскільки з оглянутих відеозапису фіксації місця події з приладу TruCam вбачається, що контроль за дозволеною швидкістю руху здійснювався саме в населеному пункті с. Топчіївка, в якому позивач рухався зі швидкістю 73 км/год, про що також зазначив позивач у власноручно написаному клопотанні, а саме: в населеному пункті Топчіївка (а.с.14).

Також, згідно зі ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач, вказує на те, що поліцейський притягнув його до адміністративної відповідальності з порушенням встановленого законом порядку, зокрема, під час розгляду справи, відповідач не задовольнив клопотання про відкладення розгляду справи через бажання отримати правову допомогу адвоката, чим позбавив можливості скористатися своїм гарантованим правом на захист.

Так, з відеозапису з портативного відеореєстратора вбачається, що поліцейський дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повідомив про суть вчиненого правопорушення, відповідно до ст.268 КУпАП ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, та жодним чином не перешкоджав водієві у реалізації вказаних прав.

Європейський суд з прав людини в п.32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч.1 ст.122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту.

Відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував своє право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, отже подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Крім того, згідно чинного законодавства до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права.

Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу з її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб.

З наданого до відзиву відеозапису вбачається, що поліцейський жодним чином не перешкоджав позивачу у користуванні своїми правами, не обмежував у праві отримувати правову допомогу на місці розгляду, в тому числі в телефонному режимі, запропонував надати час з метою, щоб на місце прибув адвокат позивача.

Проте, позивач на місці вчинення правопорушення наполягав на отриманні правової допомоги, пов`язаної саме з перенесенням розгляду справи на кілька годин, що не відповідає вимогам КУпАП.

Крім того, доводи позивача на ігнорування поліцейським заявленого клопотання про відкладення розгляду справи та недостатність наданого часу для отримання правової допомоги, суд сприймає критично, оскільки, як вбачається яз відеозапису, позивачем не було вчинено активних дій для отримання такої допомоги. У інакшому б випадку, подача таких клопотань без активної поведінки особи, щодо якої здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення, призводила б до невиправданого затягування розгляду такої категорії справ, що не відповідає основним завданням контролю з боку держави за безпекою руху.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідач при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений КУпАП.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до положень чинного законодавства поліцейським розглянуто справу про адміністративне правопорушення у присутності позивача та враховуючи характер вчиненого правопорушення, на місці вчинення правопорушення винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 2,3 ст.283 КУпАП частиною другою цієї статті, передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п.5 розділу ІV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Таким чином, наявні у матеріалах справи матеріали підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.12.4 Правил дорожнього руху, що стало достатньою і належною підставою для винесення постанови серії ЕАН № 2893384 вiд 23.08.2024 та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАН № 2893384 вiд 23.08.2024 складена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до, ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідачами належними та допустимими доказами доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке встановлена адміністративна відповідальність, а також доведено правомірність і обґрунтованість постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №2893384 вiд 23.08.2024 та дій щодо її складення, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Згідно з ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач, на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору надав копію посвідчення серія НОМЕР_3 , як ветеран війни учасник бойових дій, що є підставою для звільнення від сплати судового збору згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ч.5 ст.139 КАС України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 271, 272, 286, КАС України, суд

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - поліцейський 1 взводу 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Хоменко Єлизавета Петрівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.О.Гагаріна