Справа № 420/22672/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73027), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002) про протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі ГУ ПФУ в Херсонській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ в Чернівецькій області), в якому позивач (з урахуванням прийнятої заяви про уточнення позовних вимог) просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні та нарахуванні пенсії;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Херсонській області, щодо відмови в здійсненні перерахунку загального страхового стажу за час роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайнього Півночі з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців у період з 22.09.1978 по 23.10.1981 р.р., з 08.11.1981 по 25.10.1983 р.р. та з 25.01.1984 по 31.12.1990 р.р. (включно);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок загального страхового стажу за час роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайнього Півночі 3 розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців у період з 22.09.1978 по 23.10.1981 р.р., з 08.11.1981 по 25.10.1983 р.р. та з 25.01.1984 по 31.12.1990 р.р. (включно), нарахувати та розпочати виплату пенсії, починаючи з 04.06.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він в 2023 році звертався до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області про відмову в здійсненні перерахунку загального страхового стажу за час роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайнього Півночі та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням суду від 08.02.2024 по справі №420/34760/23 позов задоволено частково, проте постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 року рішення першої інстанції скасовано, оскільки заява про призначення пенсії від 25.10.2023 року не відповідає вимогам змісту та форми, які встановлені Порядком №22-1. Колегія суддів в своєму рішення зазначила, що прийняте рішення не позбавляє його права на повторне звернення із заявою про призначення пенсії.

Позивач зазначив, що 04.06.2024 відповідно до Порядку №22-1 він особисто звернувся до Відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Херсонській області з відповідними підтверджуючими документами про призначення пенсії та перерахування загального страхового стажу за час роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців у період з 22.09.1978 по 23.10.1981, з 08.11.1981 по 25.10.1983 та з 25.01.1984 по 31.12.1990 (включно).

Заяву за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Запорізькій області та прийнято рішенням №34 від 13.06.2024, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж. Однак при прийнятті рішення до страхового стажу в пільговому обчисленні (з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців) не зараховано періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Позивач зазначив, що також звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області про перерахунок страхового стажу з урахуванням пільгового обчислення періодів роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за результатом якої листом ГУ ПФУ в Херсонській області відмовлено у такому зарахуванні.

Однак позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки трудова книжка містить усі необхідні записи, що підтверджують факт зайнятості на відповідних роботах. Для зарахування трудового стажу визначальним є підтвердження саме факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Таким чином, позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області про відмову в призначенні пенсії та ГУ ПФУ в Херсонській області про відмову в перерахунку загального страхового стажу.

Ухвалами суду від 22.07.2024 року та 06.08.2024 року позов залишено без руху, надано та продовжено строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 26.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 05.09.2024 року прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог по справі.

Представник ГУ ПФУ в Херсонській області подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки ним не приймалось рішення про відмову в призначенні пенсії, таке рішення прийняте іншим суб`єктом владних повноважень - ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

Представник вважає прийняте ГУ ПФУ в Чернівецькій області рішення правомірним, оскільки у трудовій книжці заявника відсутні відомості про укладення строкового договору про роботу у відповідній місцевості. Окремою підставою незарахування періоду роботи з 08.11.1981 по 25.10.1983 є те, що позивач у вказаний період проходив військову службу та у військовому квитку відсутні відомості про місцевість її проходження, що є вирішальною обставиною зарахування такого періоду у пільговому обчисленні.

Також представник зазначив, що відносно позивача ГУ ПФУ в Херсонській області рішення про відмову у перерахунку страхового стажу не приймалось, отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Представник ГУ ПФУ в Чернівецькій області подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позову з підстав правомірності відмови у призначенні пенсії за віком з огляду на відсутність необхідного страхового стажу (від 20 до 30 років), стаж заявника склав 17 років 1 місяць 3 дні. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Заявник матиме право на призначення пенсіі? в 65 років.

При цьому, представник зазначив, що зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 періодів роботи на територіі? держав-учасниць СНД та врахування заробітноі? плати за ці періоди можливе за умови підтвердження про сплату страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на територіі? яких провадилася трудова діяльність.

До суду від позивача надійшла відповідь відзив на позов, у якій він просив задовольнити позовні вимоги, зазначивши, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Оскільки трудова книжка підтверджує спірні періоди роботи, вони підлягають до зарахування у пільговому обчисленні.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.56), 04.01.2023 року звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 11.01.2023 року №51.

Позивач, не погоджуючись із відмовою в призначенні пенсії за віком, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області про відмову в здійсненні перерахунку загального страхового стажу за час роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайнього Півночі та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням суду від 08.02.2024 по справі №420/34760/23 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо відмови в здійсненні перерахунку загального страхового стажу за час роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайнього Півночі з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців у період з 22.09.1978 по 23.10.1981, з 08.11.1981 по 25.10.1983 та з 25.01.1984 по 31.12.1990 (включно). Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до стажу періоди роботи з 22.09.1978 по 23.10.1981, з 08.11.1981 по 25.10.1983 та з 25.01.1984 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме зарахувати один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців. Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.12.2023 року про призначення пенсії та прийняти рішення за наслідками розгляду такої заяви у встановленому законодавством порядку з урахуванням висновків суду (а.с.77-80).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 року рішення першої інстанції скасовано, прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, колегія суддів дійшла висновку про те, що ГУПФУ в Херсонській області не приймалось рішень про відмову у призначенні пенсії позивачу, не розгадалась заява позивача, як заява про призначенні пенсії відповідно до вимог Порядку №22-1. Відповідачем позивачу направлено лист-відповідь від 29.11.2023 та повідомлено, що заява позивача розглядалась ГУПФУ в Дніпропетровській області та прийнято рішення №51 від 11.01.2023 про відмову у призначенні пенсії, однак вказане рішення не є предметом розгляду даної справи, позовних вимог до ГУПФУ в Дніпропетровській області не заявлено (а.с.81-84).

04.06.2024 року позивач подав до ГУПФУ в Херсонській області заяву про призначення пенсії за віком за формою згідно додатку 1 Порядку №22-1 (а.с.68).

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто ГУ ПФУ в Чернівецькій області, яким прийнято рішення від 11.06.2024 №51 про відмову у призначенні пенсіі? за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (від 20 до 30 років), стаж заявника склав 17 років 1 місяць 3 дні. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Заявник матиме право на призначення пенсіі? в 65 років (а.с.70).

Також 04.06.2024 року позивач подав до ГУПФУ в Херсонській області заяву довільної форми, у якій просив під час розгляду його заяви про призначення пенсії перерахувати страховий стаж за час роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі на пільгових умовах з 1978 по 1991 р.р. (а.с.71-73).

ГУПФУ в Херсонській області листом від 02.07.2024 №5829-4930/В-02/8-2100/24 повідомлено заявника, що відсутні підстави для пільгового зарахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, оскільки не надано трудові договори про роботу у вказаній місцевості. Окремою підставою для незарахування періоду з 08.11.1981 по 25.10.1983 є те, що позивач у вказаний період проходив військову службу та у військовому квитку відсутні відомості про місцевість її проходження (а.с.74-75).

Позивач, вважаючи протиправними, та такими, що підлягають скасуванню, рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області про відмову в призначенні пенсії та ГУ ПФУ в Херсонській області про відмову в перерахунку загального страхового стажу звернувся до суду з цим позовом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ст.1 Закону №1058 в редакції від 04.05.2024, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Пунктом 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) в редакції від 15.02.2024 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV на призначення пенсії за віком мають право особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років (ч.2 ст.26 Закону №1058-IV).

Оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 11.06.2024 №51 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 20 років, за наявності стажу 17 років 1 місяць 3 дні. У рішенні вказано, що за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Сторонами не заперечується, що при прийнятті рішення не враховано в пільговому обчисленні до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Згідно з пунктом 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058- пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991 року.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, встановлено указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945 «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затв. постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967.

Так п.п«д» п.5 зазначеного Указу передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постановах від 22.02.2021 у справі №266/258/16-а, від 18.06.2020 у справі №537/1415/17, від 18.06.2020 у справі №140/1319/16-а, від 10.09.2019 у справі № 348/2208/16-а зазначив, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 :

22.09.1978 року прийнятий на роботу учнем тесляра-бетонувальника будівельно-монтажного потягу №5 81 треста «Нижньоангарськтрансстрой» Байкало-амурська магістраль, наказ №Л-211 від 23.09.1978 року;

23.10.1981 року звільнений за ст.29 п.3 КЗпП РРФСР (Призов до лав радянської армії)з будівельно-монтажного потягу №581 треста «Нижньоангарськтрансстрой» Байкало-амурська магістраль, наказ Л-242 від 27.10.1981 року;

служба в лавах радянської армії з 08.11.1981 по 25.10.1983 роки в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, військовий квиток НОМЕР_2 ;

25.01.1984 року прийнятий тесляром-бетонувальником третього розряду будівельно-монтажного потягу №581 треста «Нижньоангарськтрансстрой» Байкало-амурська магістраль, наказ № Л-11 від 31.01.1984 року;

31.05.1991 року звільнений за згодою сторін, п.1 ст.29 КЗпП РРФСР, наказ 55-к від 17.05.1991 року.

Таким чином, періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, підтверджуються записами в трудовій книжці.

На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правові висновки Верховного Суду та вважає необґрунтованими доводи представника ГУ ПФУ в Херсонській області незарахування у пільговому обчисленні до страхового стажу позивача спірних періодів, оскільки відсутні відомості про укладення строкового договору про роботу у відповідній місцевості. Для підтвердження періодів такої роботи достатньо одного із переліку документів, в тому числі трудової книжки.

Також суд не приймає доводи представника ГУ ПФУ в Чернівецькій області, що спірні періоди роботи підлягають врахуванню за умови наявності відомостей про сплату страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на територіі? яких провадилася трудова діяльність.

Згідно відомостей з трудової книжки серії НОМЕР_1 у спірні періоди позивач працював на Байкало-Амурській магістралі (залізниці в азійській частині РФ), тому при визначені права на пенсійне забезпечення суд відповідно до ч.1, 2 ст. 4 Закону №1058-IV застосовує міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі Угода), зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та РФ.

Відповідно до ст.1 Угоди в галузі пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди визначено, що у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Таким чином, у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території РФ або на підприємстві зареєстрованому на території РФ після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в РФ. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Заперечуючи проти позову, представник ГУ ПФУ в Чернівецькій області зазначив, що для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період.

Верховним Судом у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17 та від 20.03.2019 у справі №688/947/17 викладена правова позиція, що позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а відтак, несплата страхувальником страховим внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду та вважає, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Разом із тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637).

Сталою практикою Верховного Суду є посилання на дотримання суб`єктами владних повноважень положень законодавства, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так у постанові від 02.12.2021 по справі №263/9464/16-а Верховний Суд зазначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).

Зокрема, у постановах від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17 та від 12.12.2019 у справі №423/405/17 Верховний Суд зазначив, що відповідно до ст.62 Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У постанові від 20.01.2022 року у справі №591/7003/16а 27 зазначено, що колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.

Судом по цій справі встановлено, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи у ній на підтвердження спірних періодів роботи, в тому числі, відомості про роботу, підстави внесення записів (накази), підписи відповідальних осіб та печатка підприємства. Жодних суперечностей, виправлень чи закреслень такі записи не містять.

Суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайнього Півночі, підлягають пільговому обчисленню до страхового стажу позивача.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14.03.2023 року по справі №160/20914/21, у якій зазначено, що законодавством не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991. Отже відсутні підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи після 01.01.1991.

Таким чином, хоча позивач 31.05.1991 року звільнений з роботи Байкало-амурськой магістралі, зарахуванню підлягає період роботи з 25.01.1984 по 31.12.1990.

Щодо зарахування в пільговому обчисленні до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічні норми стосовно зарахування до стажу часу проходження військової служби кореспондуються в абз. 2 п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590,

Пунктом 6 Постанови №590 передбачалося, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 25.03.1968 №181 «Про зарахування солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим в запас, часу дійсної строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, встановлених за роботу в цих районах і місцевостях» солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим, починаючи з 1968 року, з військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, час їхньої дійсної строкової військової служби (служби у військово-будівельних загонах) в цих районах і місцевостях зараховується в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, якщо вони не пізніше трьох місяців після звільнення з військової служби були прийняті на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, законодавець в цьому випадку встановив дві умови для пільгового обчислення періоду строкової військової служби: 1) проходження строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі; 2) прийняття після служби на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі протягом трьох місяців.

Згідно записів №6 трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 проходив службу в лавах радянської армії з 08.11.1981 по 25.10.1983 в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, військовий квиток НОМЕР_2 . 25.01.1984 року позивач приступив до роботи на Байкало-амурській магістралі.

Тобто позивач після проходження військової служби повернувся на роботу до спливу трьох місяців, отже період проходження військової служби з 08.11.1981 по 25.10.1983 підлягає пільговому зарахуванню до страхового стажу позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що періоди роботи з 22.09.1978 по 23.10.1981 та з 25.01.1984 по 31.12.1990, а також період проходження військової служби з 08.11.1981 по 25.10.1983 підлягають пільговому врахуванню до страхового стажу позивача.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Суд, перевіряючи легітимність прийнятого рішення, встановив, що оскаржуване рішення містить єдину підставу відмови у призначенні пенсії за віком відсутність необхідного страхового стажу.

При цьому, суд дійшов висновку, що відповідачем ГУ ПФУ в Чернівецькій області під час прийняття рішення протиправно не зараховано в пільговому обчисленні до страхового стажу позивача періоди роботи з 22.09.1978 по 23.10.1981 та з 25.01.1984 по 31.12.1990, а також період проходження військової служби з 08.11.1981 по 25.10.1983.

З цих же підстав суд вважає протиправною відмову відповідача ГУ ПФУ в Херсонській області, оформленою листом від 02.07.2024 №5829-4930/В-02/8-2100/24, у пільговому врахуванні до страхового стажу позивача спірних періодів.

При цьому, суд не приймає доводи відповідача, що ним не приймалось жодне із акту (рішення) відносно позивача, оскільки у листі ГУ ПФУ в Херсонській області від 02.07.2024 №5829-4930/В-02/8-2100/24 суб`єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій вирішив права позивача щодо перерахунку страхового стажу.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норм) закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд вважає, що відповідачі, відмовляючи у перерахунку стажу та призначенні пенсії, діли недобросовісно та необґрунтовано, не врахували усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії та перерахунку страхового стажу позивача, як наслідок, допустили неналежний розгляд поданих ним заяв і документів та, відповідно, прийняли необґрунтовані рішення.

Суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 11.06.2024 №51 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню. Також суд вважає, що відмова ГУ ПФУ в Херсонській області у пільговому зарахуванні до страхового стажу позивача спірних періодів, оформлена листом від 02.07.2024 №5829-4930/В-02/8-2100/24, є протиправною.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує електронну пенсійну справу (абз.14 п.4.2 розділу IV Порядку №22-1).

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи для здійснення виплати пенсії (абз.1 п.4.10 розділу IV Порядку №22-1).

Суд, враховуючи те, що заява про призначення пенсії розглянута ГУ ПФУ в Чернівецькій області та цим суб`єктом владних повноважень прийнято оскаржуване рішення, а також з урахуванням дискреційних повноважень відповідача, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та захисту шляхом: зобов`язання ГУ ПФУ в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача від 04.06.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу в пільговому обчисленні один рік роботи (служби) за один рік та шість місяців: періоди роботи з 22.09.1978 по 23.10.1981 та з 25.01.1984 по 31.12.1990 та період проходження військової служби з 08.11.1981 по 25.10.1983.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У відзиві на позов представник ГУ ПФУ в Одеській області зазначав, що стягнення з Управління судового збору не відповідає вимогам законодавства, однак суд такі доводи не приймає, оскільки згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачкою за подання даного позову сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Суд вважає, що на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Чернівецькій області у розмірі 500 грн, а також за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Херсонській області у розмірі 500 грн.

Керуючись ст.2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73027, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ) про протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 11.06.2024 №51 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Визнати протиправною оформлену листом від 02.07.2024 №5829-4930/В-02/8-2100/24 відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області ОСОБА_1 у пільговому зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 22.09.1978 по 23.10.1981 та з 25.01.1984 по 31.12.1990, а також періоду проходження військової служби з 08.11.1981 по 25.10.1983.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.06.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу в пільговому обчисленні один рік роботи (служби) за один рік та шість місяців: періоди роботи з 22.09.1978 по 23.10.1981 та з 25.01.1984 по 31.12.1990 та період проходження військової служби з 08.11.1981 по 25.10.1983.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у розмірі 500 грн, а також за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у розмірі 500 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва