Справа № 420/26281/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/26281/24

Перша інстанція: суддя Хурса О. О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року про відмову в забезпеченні доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військової частини НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив:

- призначити судово-психіатричну експертизу та судово-медичну експертизу, у зв`язку з необхідністю встановлення ступеня придатності (непридатності) його до військової служби на підставі наказу Міністерства оборони України №402 №Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України в редакції від 16.04.2021;

- визнати протиправним та скасувати рішення про визнання його здоровим та придатним до військової служби станом на 05.09.2022;

- визнати непридатним для проходження військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити його зі списків.

Також, разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав клопотання про забезпечення доказів, шляхом призначення судово-психіатричної експертизи, у зв`язку з необхідністю встановлення ступеня придатності (непридатності) його до військової служби, на підставі наказу Міністерства оборони України №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», в редакції від 16.04.2021.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року в задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що у поданій позивачем заяві не наведено обставин, які свідчать про неможливість чи ускладнення забезпечення доказів шляхом призначення судово-психіатричної експертизи у майбутньому.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення клопотання про забезпечення доказів.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання, оскільки суд не має необхідної спеціальної кваліфікації для встановлення ступеня придатності людини до проходження військової служби.

Учасники справи не скористались правом подання відзиву на апеляцію.

Враховуючи, що учасники справи клопотання про розгляд справи за їх участі не подавали, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Інститут забезпечення доказів регулюється главою 8 КАС України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 114 КАС України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Частина 1 статті 115 КАС України передбачає, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

В силу вимог пунктів 4, 5 частини першої статті 116 КАС України у заяві про забезпечення доказів зазначаються докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Аналіз викладених норм дає підстави погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що умовою для застосування інституту забезпечення доказів є встановлення підстави, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Тобто, забезпечення доказів полягає у терміновості їх отримання, оскільки поки суд відкриє провадження, призначить справу до розгляду відповідні докази можуть бути втрачені.

Водночас, ОСОБА_1 , звертаючись з клопотанням про забезпечення доказів, не навів обставин, які б свідчили про неможливість чи ускладнення забезпечення доказів шляхом призначення судово-психіатричної експертизи в процесі розгляду справи, після відкриття провадження у справі.

Понад те, слід зазначити, що 13 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто, на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, у зв`язку з тим, що він не усунув недоліки позовної заяви.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатом розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову в забезпеченні доказів не відноситься до переліку тих, що підлягають касаційному оскарженню в розумінні приписів частини 2 статті 328 КАС України.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року про відмову в забезпеченні доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 15.10.2024.