Справа № 380/15465/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/15465/23 пров. № А/857/11698/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року (головуючий суддя Крутько О.В., м. Львів) у справі 380/15465/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №884 від 30.06.2022 року; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №900 від 03.07.2022 року в частині позбавлення премії із грошового забезпечення за червень 2022 року в повному обсязі; наказ командира військової частини НОМЕР_1 №901 від 03.07.2022 року в частині позбавлення додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 за червень 2022 року в повному обсязі; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату премії із грошового забезпечення за червень 2022 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 за червень 2022 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено всі обставини, що мають значення для справи.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що згідно акту службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 , під час перевірки особового складу 23.06.2022 у місці тимчасового розташування медичного пункту 2 десантно-штурмового батальйону в районі виконання бойового завдання військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 було виявлено відсутність старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 . Вважає, що оскільки позивач самовільно залишив місце розташування медичного пункту 2 десантно-штурмового батальйону в районі виконання бойового завдання військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану без поважних причин, то його правомірно було позбавлено премії та додаткової грошової винагороди за місяць, в якому було скоєно дане правопорушення.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді лікаря медичного пункту десантно-штурмового батальйону.

24.06.2022 начальником медичної служби майором ОСОБА_2 подано рапорт від 24.06.2022, вх. № 2897 від 24.06.2022 про самовільне залишення місця розташування підрозділу 23.06.2022 лікарем медичної служби Фуртаком 1.1.

24.06.2022 прийнято наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 370 від 24.06.2022 про проведення службового розслідування стосовно лікаря медичного пункту 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби Фуртака 1.1.

30.06.2022 у Військовій частині НОМЕР_1 зареєстровано за вх. № 3023 акт службового розслідування.

Згідно даного акту, в ході службового розслідування встановлено факт самовільного залишення місця розташування медичного пункту 2 десантно-штурмового батальйону лікарем медичного пункту 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_1 без поважних причин в умовах воєнного стану. Також встановлено, що 13.07.2022 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол ДНК-2 № 374 про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП стосовно лікаря медичного пункту 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1

30.06.2022 командир Військової частини НОМЕР_1 прийняв наказ № 884 Про результати службового розслідування, згідно п.2 якого за неналежне виконання службових обов`язків, що призвело до порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, на підставі пункту ґ статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на лікаря медичного пункту 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність. Згідно п. 3 цього наказу: помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 відповідно до пункту 5 розділу 16 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Силах України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 пункту 9 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912з/29 лікаря медичного пункту 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 позбавити: премії за червень 2022 року повному обсязі; додаткової винагороди, передбаченої дорученням Міністра оборони України від 23 06.2022№912з/29 за червень 2022 року повному обсязі; призупинити виплату грошового забезпечення із дня самовільного залишення місця розташування медичного пункту 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 без поважних причин в умовах воєнного стану, а саме з 23.06.2022 до дня повернення до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 № 900 Про преміювання військовослужбовців за червень 2022 року - позбавити премії у повному обсязі за червень 2022 за самовільне залишення військової частини 12 - лікаря, старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 .

Відповідно до п.6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 № 901 Про виплату додаткової грошової винагороди за червень 2022 року - не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям, відповідно до рапортів командирів підрозділів викладених у додатку 5 до цього наказу. У додатку 5 до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 901 від 03.07.2022 значиться під № 48 старший лейтенант медичної служби ОСОБА_1 за самовільне залишення військової частини на підставі наказу № 894 від 30.06.2022.

Не погодившись з цими наказами та діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, є Закон України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 №548-XIV (далі Закон №548-XIV).

Відповідно до статті 3 Закону №548-XIV військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 16 Закону №548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Нормативно-правовим актом, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, є Закон України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 №551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст. 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пунктів 84, 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, визначаються Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (надалі - Порядок №608).

Відповідно до розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

На виконання пунктів 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.

За правилами пункту 2 Розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Згідно з пунктами 1-4 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У розділі VІ Порядку №608 передбачено прийняття командиром військової частини відповідних рішень за результатами службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу VІ Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління. За зверненням військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, йому надається завірена копія акта службового розслідування або витяг з акта, в частині, що його стосується, за умови, що вони не містять інформації з обмеженим доступом. Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк (п. 3 розділу VІ Порядку №608).

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк (п. 4 розділу VІ Порядку №608).

Акт службового розслідування разом з усіма матеріалами оформлюється окремою справою або долучається до документів відповідної номенклатурної справи. У випадку засудження військовослужбовця, звільнення його від кримінальної відповідальності або закриття кримінального провадження до матеріалів службового розслідування долучаються копії відповідного вироку (ухвали) суду, що набрав(ла) законної сили, інші документи, що стосуються правопорушення. Строки зберігання актів службових розслідувань разом з усіма матеріалами встановлюються відповідно до законодавства. (п. 5 розділу VІ Порядку №608).

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (п. 6 розділу VІ Порядку №608).

Аналізуючи норми Порядку №608, колегія суддів висновує, що цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі- військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі. Для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення.

Як вже було встановлено, згідно наказу № 884 від 30.06.2022 Про результати службового розслідування за неналежне виконання службових обов`язків, що призвело до порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, на підставі пункту ґ статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на позивача накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

Відповідно до п. 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 № 900 Про преміювання військовослужбовців за червень 2022 року позивача позбавлено премії у повному обсязі за червень 2022 за самовільне залишення військової частини.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що 30.06.2022 у Військовій частині НОМЕР_1 зареєстровано акт службового розслідування № 3023, згідно якого встановлено факт самовільного залишення місця розташування медичного пункту 2 десантно-штурмового батальйону лікарем медичного пункту 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_1 без поважних причин в умовах воєнного стану.

Водночас, у пункті 3.2 акту службового розслідування встановлено, що 13.07.2022 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 складно протокол ДНК-2 № 374 про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП стосовно лікаря медичного пункту 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 .

Таким чином, акт службового розслідування не міг бути затверджений 30.06.2022, оскільки у ньому є покликання на обставини, які виникли у майбутньому (13.07.2022 протокол про вчинення позивачем військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП).

Наведене свідчить про відсутність на дату прийняття оскаржуваного наказу № 884 від 30.06.2022 акту службового розслідування.

Крім того, колегія суддів приймає доводи позивача про те, що оскаржуваний наказ № 884 від 30.06.2022 взагалі не містить посилання на акт службового розслідування.

Колегія суддів наголошує, що приписами законодавства встановлено, що проведення службового розслідування завершується складанням акту службового розслідування. І лише після складання такого акту на його підставі може бути винесено наказ про притягнення військовослужбовця до відповідальності.

Для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

З наведеного вбачається, що службове розслідування 30.06.2022 не проводилось.

В даному випадку оскаржуваний наказ винесений всупереч Порядку №608 та без правових підстав для його прийняття, відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач в ході службового розслідування не зібрав належних доказів на підтвердження вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення.

Крім того, судом першої інстанції слушно зауважено, що постановою Індустріального районного суду міста Дніпро у справі № 202/5239/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 172-11 ч. 4 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування наказу № 884 від 30.06.2022 та про скасування прийнятих на підставі цього наказу наказів командира Військової частини НОМЕР_1 №900 від 03.07.2022, №901 від 03.07.2022 в частині позбавлення позивача премії із грошового забезпечення за червень 2022 року та додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 за червень 2022 року.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі 380/15465/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар