Справа № 520/21442/24
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року справа №520/21442/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61022, ), в якому просять суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.09.2021 року про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині обрахування стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 20 років та загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 50%;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, стаж 22 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді Харківського апеляційного суду у відставці виходячи зі стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 22 роки та обчислювати виходячи із загального відсотку розрахунку пенсії - 54% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 10.09.2021 з урахуванням раніше здійснених виплат.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем протиправно обчислено стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 20 років та загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 50%, замість належних ОСОБА_2 22 років та загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 54%.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.

Відповідач, на адресу суду, відзив на позовну заяву не надав.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя у період з 07.10.2024 по 11.10.2024 перебував на навчанні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Указом Президента України від 13 серпня 2002 № 712/22 "Про призначення суддів" ОСОБА_1 , було призначено на посаду судді Дергачівського районного суду Харківської області строком на 5 років. Указом Президента України від 25 липня 2006 року № 640/2006 - на посаду судді апеляційного суду Харківської області у межах п`ятирічного строку.

Постановою Верховної Ради України від 22 травня 2008 року № 296-VI позивача обрана суддею цього суду безстроково.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 переведена на роботу на посаді судді Харківського апеляційного суду. Рішенням XV чергового з`їзду суддів України від 6 березня 2018 року ОСОБА_1 обрана членом Вищої ради правосуддя.

Відповідно до рішення Вищої Ради правосуддя від 9 вересня 2021 року за № 1963/о/15-21 позивача звільнено у відставку з посади судді Харківського апеляційного суду.

З 10.09.2021 позивач перебуваю на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, як особа, якій призначено довічне грошове утримання судді у відставці згідно із Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Щомісячне довічне грошове утримання судці у відставці визначено позивачу із застосуванням загального проценту розрахунку 50% - за 20 років роботи на посаді судді.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати розмір її щомісячного грошового утримання судді у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди та 4 відсотків грошового утримання судді за кожний рік роботи понад 20 років, всього 54% з 13.09.2021.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.07.2024 № 21361-21516/Ш-03/8-2000/24 повідомило позивача про відсутність підстав для перерахувати розмір її щомісячного грошового утримання судді виходячи зі стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 22 роки та обчислювати виходячи із загального відсотку розрахунку пенсії - 54% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді.

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо не зарахування до стажу судді певних періодів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На момент звільнення ОСОБА_1 у відставку та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання спірні відносини врегульовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 VIII (далі Закон № 1402 VIII).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 141 Закону № 1402 VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 137 Закону № 1402 VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу (ч. 1).

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (ч. 2 ст. 137 Закону № 1402 VIII).

На час призначення позивача на посаду судді спірні правовідносини були врегульовані Законом України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон №2862-ХІІ).

Частина перша статті 7 Закону № 2862-ХІІ (чинна на момент призначення позивача на посаду судді) визначала, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону №2862-ХІІ було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" передбачено зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, крім стажу трудової діяльності, визначеної в ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" половина строку навчання на денному відділенні у вищих юридичних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

За змістом п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно із висновком Члена ОСОБА_3 від 31.08.2021 загальний стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, на день розгляду вказаного питання, складає 22 роки.

В рішенні Вищої ради правосуддя від 09.09.2021 року № 1963/0/15-21 також зазначено, що суддя Швецова Л.А. набула достатній для відставки стаж роботи на день звернення до Ради із заявою про відставку, до якого входить період проходження строкової військової служби в Радянській Армії, а також період роботи у сфері права (3 роки), який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Суд також звертає увагу на те, що пунктом 11 «;Перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (редакція до 25.03.2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як було зазначено раніше, на момент звільнення позивача з посади, питання щодо визначення стажу судді врегульовані ст. 137 Закону № 1402 VIII.

Відповідно до частини першої статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У зв`язку з прийняттям Закону України від 12 липня 2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону 2447-VIII, який набрав чинності 05 серпня 2018 року, статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Пунктом 34 Роздіду XII «Перехідні положення» Закону № 1402 VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, на момент призначення позивача на посаду судді законодавством було визначено 3-річний стаж як необхідну умову для зайняття посади судді. Тому особа, яку призначають на посаду судді першої інстанції, претендувала на зарахування до суддівського стажу 3 років професійного стажу, який був підставою для зайняття відповідної посади.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.10.2020 року по справі № 9901/537/19 стосовно того, що системний аналіз статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави вважати, що у зв`язку з набранням чинності Законом № 2447-VIII, яким унесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, у відповідності до якого позивач був звільнений з посади судді у зв`язку із поданням заяви про відставку, передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, періоду проходження строкової військової служби, а також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 5 статті 48 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді /частина 6 статті 48 вказаного Закону/.

Пунктом 3 Розділу 1 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №200/14891 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 09 лютого 2023 року № 7-2) встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня звернення за його призначенням.

Крім того, у постанові від 01.07.2014 в справі №21-244а14 Верховний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Із дослідженої трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 11.09.1989 судом встановлено, що загальний стаж роботи на посаді судді, що дає позивачу право на відставку із 09.09.2002 по 09.09.2021 становить 22 роки, з яких 19 років на посаді судді та 3 роки стаж роботи у сфері права.

Таким чином, стаж роботи позивача на посаді судді, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, складає 22 роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Як слідує з протоколу/розрахунку щодо призначення/перерахунку пенсії, наявного в матеріалах справи, страховий стаж позивача складає 17 років 6 місяців 0 днів, в тому числі стаж судді 19 років 0 місяців 2 дні. Щомісячне довічне грошове утримання визначено у розмірі 50% суддівської винагороди.

Тобто, відповідачем протиправно не було зараховано до стажу судді, який дає право на відставку, стаж роботи позивача у галузі права в межах 3-річного строку, а саме стаж на посаді юрисконсульта, який позивач мав у період з 1998 по 04.09.2022.

Таким чином відповідач, відмовляючи позивачу у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді трирічного стажу роботи у сфері права у вказаний період, що передбачений ч.2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» діяв протиправно, чим порушив права та інтереси позивача.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1) ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За загальним правилом, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень. Отже, під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

В даному випадку, права позивача порушуються не рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.09.2021 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині обрахування стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 20 років та загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 50%, а діями ГУ ПФУ в Харківській області в частині не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді спірних періодів, у зв`язку з чим суд вважає необхідним залишити вимоги про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.09.2021 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині обрахування стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 20 років та загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 50%, без задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, стаж 22 роки.

Щодо решти позовних вимог про, суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем до пенсійного органу було надано всі необхідні документи, що підтверджують право на зарахування до стажу судді періоду проходження строкової військової служби та трирічного стажу роботи у сфері права, у відповідача відсутні дискреційні повноваження щодо вирішення питання про зарахування спірних періодів до суддівського стажу.

Належним способом захисту прав та інтересів позивача у спірних відносинах є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, стаж 22 роки та відповідно зобов`язаня Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді Харківського апеляційного суду у відставці виходячи зі стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 22 роки та обчислювати виходячи із загального відсотку розрахунку пенсії - 54% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 10.09.2021 з урахуванням раніше здійснених виплат.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, стаж 22 роки.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, стаж 22 роки;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді Харківського апеляційного суду у відставці виходячи зі стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 22 роки та обчислювати виходячи із загального відсотку розрахунку пенсії - 54% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 10.09.2021 з урахуванням раніше здійснених виплат.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1168 (одна тисяча сто шістдесят вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов