Справа № 520/21772/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року Справа № 520/21772/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить: - визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з наявністю одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю II групи.

В обґрунтування позву покликається на те, що є військовозобов`язаним. В позовні заяві позивач зазначає, що 20.02.2024 (хоч дійсною датою звернення із рапортом є 15.06.2024) звернувся до відповідача із рапортом про звільненні із військової служби у відповідності до пп «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон) за сімейними обставинами наявність матері з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного стороннього догляду, та надав необхідні документи. Однак, 09.07.2024 відповідач повернув подані документи на доопрацювання, оскільки не надано документів, що підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, рішення суду про догляд за ОСОБА_2 . Вважає таку відмову протиправною та просить зобов`язати відповідача прийняття рішення про звільнення позивача із військової служби на підставі вищевказаної норми права.

Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргумент про те, що 18.05.2024 набули чинності зміни до пп «г» п. 4 ст. 26 п, 3 ч. 12 ст. 26 вищевказаного Закону, зі змісту якого убачається, що військовослужбовці звільняються із військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема у зв`язку із необхідність здійснювати постійний догляд за одним із батьків з інвалідністю ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім-ї першого чи другого ступеня поріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Отже, наявність матері з інвалідністю ІІ групи та необхідність постійного догляду за такою не є безумовною підставою для звільнення із військової служби, адже у позивача є батько (чоловік матері) який не позбавлений обов`язку здійснення догляду за дружиною. Відтак, позивачем не було надано документів, які б підтверджували, що немає інших осіб першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати догляд за матір`ю позивача, або самі потребують такого догляду. Просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 05.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, позивач є військовослужбовцем, що підтверджено копією витягу з наказу Міністерства оборони України від 01.07.2023 № 184 /а.с. 65-66/.

Закон України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Суд установив, батьками позивача є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (прізвище змінено після укладення шлюбу на ОСОБА_5 ), що підтверджено копією свідоцтва про народження та копією паспорта громадянки України /а.с. 79, 84/.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ від 27.11.2023 ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, інвалідність встановлена безстроково з враженням опорно-рухового апарату, загальне захворювання /а.с. 80/.

Згідно з висновку від 27.11.2023 Лікарсько-консультативної комісії ОСОБА_2 потребує оперативного лікування та постійного стороннього догляду /а.с. 81/.

Позивач наводить аргументи про те, що у нього наявні підстави для звільнення із військової служби, адже має матір з ІІ групою інвалідністю, яка потребує постійного стороннього огляду.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону.

Відповідно до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону (чинної на момент подання рапорту про звільнення) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, а саме під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з абз 12 п 3 ч. 12 цієї статті Закону військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема під час воєнного стану необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

15 червня 2024 року позивач звернувся до командира взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_2 про звільнення позивача із військової служби відповідного підпункту «г» пункт 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» /а.с. 69/.

17.06.2024 до командира військової частини НОМЕР_1 надано перелік документів щодо звільнення матроса ОСОБА_1 із військової служби у відповідності до підпункту «г» пункт 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: рапорт позивача від 15.06.2024; службова характеристика від 15.06.2024 про доцільність звільнення позивача із військової служби згідно з вказаної норми; подання від 17.06.2024 № 3894; витяг із протоколу засідання комісії з питань проходження військової служби від 15.06.2024 № 12 про доцільність звільнення із військової служби позивача згідно з вказаної норми права; аркуш бесіди військової частини НОМЕР_2 від 15.06.2024 та прийнято рішення про підготовку документів на звільнення позивача у відповідності до підпункту «г» пункт 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» /а.с. 68/.

09 липня 2024 року військовою частиною НОМЕР_1 за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 повідомлено наступне. За результатами розгляду рапорту щодо звільнення ОСОБА_1 із військової служби у відповідності до підпункту «г» пункт 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» останнім не надано документів, що підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступеня спорідненості, рішення суду щодо догляду за ОСОБА_2 . У зв`язку із наведеним повернуто на доопрацювання документи щодо звільнення у запас матроса ОСОБА_1 /а.с. 67/.

Позивач наводить аргументи про те, що такі дії відповідача є протиправними, адже ним надано повністю усі документи, які підтверджуються підстави для звільнення його із військової служби згідно з підпункту «г» пункт 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому такі є протиправними, а відтак просить суд зобов`язати відповідача до прийняття відповідного рішення.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).

Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано пунктом 225 цього Положення.

Так, підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_3 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського;

Стосовно порядку звільнення, пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абзац третій пункту 241 Положення №1153/2008).

Згідно з пунктом 242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Згідно з пунктом 5 Переліку документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби (додаток 19) при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" та визначено підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед іншого такі як необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІI групи. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

На підставі статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно з пунктом 117 розділу V Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України», затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV (в редакції чинній на момент подання рапорту) пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Суд повторно відмічає, що позивачу було повернуто на доопрацювання подані документи, адже не надано документів, які б підтверджували відсутність інших членів сім`ї першого або другого ступеня спорідненості, рішення суду щодо догляду за матір`ю позивача.

Натомість позивачем до рапорту надано усі документи, які він вважав є достатніми для підтвердження підстав звільнення з військової служби для догляду за матір`ю з ІІ групою інвалідності, що потребує постійного догляду.

Будь-яких письмових зауважень, письмового рішення відповідача по рапорту позивача з приводу недостатності документів для розгляду питання звільнення позивача з військової служби не містить.

З огляду на викладене суд прийшов до переконання про те, що відповідачем не було належним чином розглянуто рапорт позивача про звільнення від 15.06.2024, адже такий не розглянутий по суті, а повернутий на доопрацювання через брак певних документів, і питання наявності підстав для його звільнення зі служби не вирішувалося; жодних доказів прийняття вмотивованого рішення з визначеними підставами для відмови у звільненні за наслідками розгляду рапорту матеріали справи не містять, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 від 15.06.2024, у встановленому законом порядку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у даній справі не вирішується питання щодо наявності чи відсутності підстав звільнення позивача з військової служби, адже повернення документів на доопрацювання не може вважатися належною відмовою у вирішенні питання, поставленого у рапорті (а саме щодо звільнення позивача з військової служби), оскільки не містить мотивів та підстав її прийняття.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення (наказ) про звільнення позивача на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що фактично питання звільнення позивача з вказаної ним підстави відповідачем не розглядалося, відповідач висновків про відсутність у позивача права на звільнення з військової служби у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІI групи не робив, тому вони не можуть становити предмет дослідження у межах цієї справи.

При цьому, суд звертає увагу на те, що визначати наявність чи відсутність у військовозобов`язаного права на звільнення з військової служби з підстав, визначених підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII є повноваженням саме військової частини, а повноваження суду обмежуються наданням оцінки таким діям/рішенням в межах здійснення судового контролю, у разі надходження позову з таким предметом спору.

Відтак, похідна позовна вимога підлягає задоволенню шляхом прийняття рішення про зобов`язання відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 від 15.06.2024 щодо наявності підстав для звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІI групи. Проте відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби відповідно до абзацу восьмого підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю IІ групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище суд прийшов висновку про задоволення позову частково.

У відповідності до ст. 139 КАС Україна судові витрат понесені позивачем покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправною дій військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15 червня 2024 року про звільнення з військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 15 червня 2024 року щодо наявності підстав для звільнення з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІI групи.

У решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 покласти на останнього.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;, РНОКПП НОМЕР_5 .

відповідач військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено суддею 14.10.2024.

Суддя М. І. Садова