Справа № 300/6273/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/6273/24 пров. № А/857/22850/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Обізка І.М., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представник позивача: Руда Х.Д.,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року про відмову в забезпеченні позову у справі № 300/6273/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

суддя в 1-й інстанції Біньковська Н.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі також позивач) (в інтересах та від імені якого діє адвокат Руда Х.Д.), звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до змісту якого просив: визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань надання відстрочок від призову під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке оформлене протоколом комісії від 02.08.2024 № 9/2024 в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу; зобов`язати комісію з питань надання відстрочок від призову під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 оформити та видати довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач подав заяву від 21.08.2024 року про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправленням на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби до моменту набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в адміністративній справі щодо оскарження рішення про відмову у наданні відстрочки від призову під час мобілізації та зобов`язання вчинити певні дії.

Заява обґрунтована тим, що у разі якщо позивач з`явиться за повісткою 19.08.2024 без належним чином оформленої відстрочки, через відмову у її оформленні суб`єктом владних повноважень, він буде призваний на військову службу під час мобілізації та своїм правом на оформлення відстрочки скористатися уже не зможе.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.08.2024 в задоволенні заяви представника позивача адвоката Рудої Х.Д. про забезпечення позову відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Наведені заявником доводи й аргументи підлягають судовому дослідженню під час розгляду справи по суті, а тому не є достатніми та переконливими для висновку про необхідність застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та вжити заходи забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що у разі якщо позивач з`явиться за повісткою 19.08.2024 без належним чином оформленої відстрочки, через протиправну та незаконну відмову у її оформленні ОСОБА_1 він буде призваний на військову службу під час мобілізації та своїм правом на оформлення відстрочки скористатися уже не зможе. У зв`язку із наявними обґрунтованими підставами було здійснене звернення до суду із заявою про забезпечення позову, одночасно з поданням позовної заяви.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, до ІНФОРМАЦІЯ_2 15.07.2024 поштою надійшла заява від ОСОБА_1 на ім`я голови комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації на особливий період від 09.07.2024 року.

09.07.2024 позивач звернувся із заявою від про надання йому відстрочки від призову на підставі абз. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із наявністю батька, який є особою з інвалідністю II групи. Представник позивача зазначила, що позивачем було надано усі необхідні документи на підтвердження того, що його батько є особою з інвалідністю ІІ групи, а також нотаріально засвідчену заяву батька позивача про те, що особа підтверджує про те, що з числа військовозобов`язаних його сім`ї для утримання (догляду) обирається син ОСОБА_1 . Разом із тим, листом від 02.08.2024 відповідач повідомив позивача про те, що протоколом від 02.08.2024 року №9/2024 у нього відсутнє право на відстрочку, оскільки його звернення не містить достатніх документів, які підтверджують відсутність інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону утримувати батька, якому встановлена друга група інвалідності, а саме : виявлено рідного брата ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про якого не вказано у документах на відстрочку, не надано документів оформлення догляду на непрофесійній основі.

Також представник позивача зазначила, що повісткою № 152039 від 11.08.2024 позивач має з`явитись 19.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження військово-лікарської комісії.

Суд першої інстанції вказав, що Заявником не надано суду результатів проходження ВЛК (зокрема, рішення (постанови) військово-лікарської комісії щодо придатності позивача до проходження військової служби). Також до заяви про забезпечення позову не додано належних доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації (зокрема, вручення позивачу повістки із вказаною метою виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки тощо) та, відповідно, вказували б на необхідність вирішення судом питання про вжиття заходів забезпечення позову.

Лише сам факт надіслання позивачу повістки № 152039 для проходження ВЛК має наслідком направлення позивача на медичний огляд для визначення придатності до військової служби чи перевірки підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення, а не самого призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, подані суду першої інстанції докази не підтверджують очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача, або ускладнення чи неможливості виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача. Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача.

Самі ж заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Разом з тим, суд не вправі вживати заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (надалі також - Порядок №560, в редакції станом на час спірних правовідносин).

Із долученої до матеріалів справи повістки не вбачається того, що вона є бойовою повісткою чи/або повісткою на відправку, адже у ній лише наказано позивачу з`явитися 19.08.2024 за відповідною адресою.

При цьому твердження скаржника про те, що у разі якщо позивач з`явиться за повісткою 10.05.2024 без належним чином оформленої відстрочки він буде призваний на військову службу під час мобілізації є безпідставними, оскільки такі посилання ґрунтуються виключно на власних припущеннях та не підтвердженні жодними доказами.

Судом першої інстанції вірно враховано, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Тому, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення чи вчинення дій, які на думку заявника порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи дії є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Таким чином обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Водночас слід вказати, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

При вирішенні заяви позивача про забезпечення позову суд зазначає, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

При цьому, підстави вважати, що відмова ІНФОРМАЦІЯ_2 у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації має очевидні ознаки протиправності, на даний час відсутні, оскільки такі обставини підлягають з`ясуванню саме в ході розгляду адміністративної справи з урахуванням усіх належних та допустимих доказів, які учасники справи надають суду. Зокрема, позивачу слід врахувати, що ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 17.07.2024 року ( а.с. 54) вже надавав пояснення про невідповідність поданого пакету документів абзацу 5 пункту 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 16 травня 2024 року № 560.

Подання позовної заяви, предметом якої є дії відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову не може слугувати беззаперечним доказом того, що такі дії суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними, оскільки повторне подання позивачем заяви від 09.07.2024 (а.с. 62) засвідчує те, що ОСОБА_1 вважає себе особою, яка на підставі абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Абзац 13 частини 1 статті 23 вказаного Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у редакції від 11.04.2024 зазначав про те, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: 13) які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Ймовірне настання певних негативних наслідків для заявника у спірних правовідносинах ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення позову. Заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Так само в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином враховуючи, що заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року про відмову в забезпеченні позову у справі № 300/6273/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 15.10.24