Справа № 240/8929/24
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/8929/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 15.03.2024 №№85 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 07.03.2024.

В обґрунтування позову вказує, що має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , у зв`язку із чим 07.03.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, розглянувши заяву за принципом екстериторіальності, прийняло рішення від 15.03.2024 №85 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону 796, у зв`язку із не зарахуванням періоду навчання з 26.04.1986 по 11.06.1987 в Коростенській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів (на той час Середня загальноосвітня трудова політехнічна школа №3), згідно з довідкою від 05.03.2024 №69, оскільки відсутня інформація про фактичне місце проживання особи у період навчання. Період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 1 рік 0 місяців 23 дні (з 19.10.1987 по 28.08.1988, з 07.08.1990 по 19.10.1990). Вважає рішення про відмову в призначенні мені пенсії із зниженням пенсійного віку протиправною.

Суддя своєю ухвалою від 09.05.2024 прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи, зобов`язала Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати до суду у термін, протягом п`ятнадцяти днів, з дня отримання даної ухвали, належним чином завірені копії матеріалів відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 .

Відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов до суду 23.05.2024. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що при визначенні періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період навчання з 26.04.1986 по 11.06.1987 в Коростенській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів згідно із довідкою від 05.03.2024 № 69, оскільки відсутня інформація про фактичне місце проживання особи у період навчання. Документи, передбачені Порядком № 22-1 не надано. Отже, період проживання (роботи) Позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 склав 1 рік 23 дні (з 19.10.1987 по 28.08.1988, з 07.08.1990 по 19.10.1990), що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796. Отже, Позивачем не підтверджено факт постійного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років. Відтак, рішення Головного управління від 15.03.2024 № 85 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимог.

У період із 01.07.2024 по 19.07.2024 та із 19.08.2024 по 02.09.2024 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов до суду 25.09.2024. Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років (у разі підтвердження права на відповідне зниження) необхідний страховий стаж у 2024 році повинен становити не менше 25 років. Згідно наданих документів станом на 01.01.1993 підтверджений період проживання з 19.10.1987 по 28.08.1988, з 07.08.1990 по 19.10.1990 у зоні гарантованого добровільного відселення становить 1 рік 00 місяців 23 дні, що не дає право на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію на 6 років відповідно до Закону 796. Оскільки наданими особою документами не підтверджено постійне проживання/роботу у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) упродовж не менше 3 років станом на 01.01.1993, тому підстави для застосування до особи положень статті 55 Закону № 796-XII щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутні. Просить відмовити у задоволенні позову.

До відзиву додано належним чином завірені копії матеріалів відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 .

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено та відповідачами визнається, що ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Харківською обласною державною адміністрацією 28.01.1993.

Згідно довідки від 03.10.2022 №1808-, позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа (а.с. 6).

Встановлено, що ОСОБА_1 07.03.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 50-51).

Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області, за принципом екстериторіальності, 15.03.2024 прийняло рішення №85 про відмову у призначенні пенсії (а.с. 44). У рішенні вказано:

"Вік заявниці 54 роки,

Страховий стаж особи становить 35 років 04 місяці 17 днів.

Результати |розгляду документів, доданих до заяви:

- до страхового стажу зараховано всі періоди;

- при визначенні періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період навчання з 26.04.1986 по 11.06.1987 в Коростенській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів (на той час Середня загальноосвітня трудова політехнічна школа №3), згідно з довідкою від 05.03.2024 №69, оскільки відсутня інформація про фактичне місце проживання особи у період навчання. Документи передбачені Порядком М 22-1 не надані.

Період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 01 рік 0 місяців 23 дні (з 19.10.1987 по 28.08.1988, з 07.08.1990 по 19.10.1990).

Висновок: відсутнє право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з не підтвердженням факту проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 не менше 3 років."

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 19.03.2024 повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

Абзацом першим частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що особа отримує право на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII у випадку дотримання таких умов:

- наявності у такої особи статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи;

- наявності у такої особи необхідного періоду проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення, який станом на 1 січня 1993 року повинен становити не менше 3 років.

Початкова величина зменшення пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 (в редакції, на момент спірних правовідносин) потерпілими від Чорнобильської катастрофи до заяви про призначення пенсії додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

- документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Під час розгляду справи судом встановлено, що на виконання вимог п. 2.1 Порядку №22-1 та для підтвердження наявності у нього права, як у особи, яка проживала/працювала у зоні гарантованого добровільного відселення, на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII позивач до заяви про призначення йому пенсії додала, зокрема, наступні документи:

- довідку №4 від 05.03.2024 про період роботи із 19.10.1987 по 28.08.1988;

- довідку №22 від 05.03.2024 про період роботи з 07.08.1990 по 19.10.1990;

- довідку №69 від 05.03.2024 про період навчання у Коростенській загальноосвітній школі №3 Житомирської області з 01.09.1976 по 11.06.1987;

- посвідчення громадянки, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1990 рр. серії Б №076604, видане Харківською обласною державною адміністрацією 28.01.1993 (інформація про надання вказаного документу міститься у розписці - повідомленні за порядковим номером 10, а.с. 51).

На момент видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи були врегульовані Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (далі - Порядок №501).

Пунктом 2 Порядку №501 (в редакції від 30.03.1994, що діяла станом на момент видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи) передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, наявність у ОСОБА_1 статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, підтвердженого відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Харківською обласною державною адміністрацією 28.01.1993, надає їй право користуватися пільгами, в тому числі й щодо пенсійного забезпечення, передбаченими Законом №796-ХІІ.

Водночас, визначеними в абзаці 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII умовами, які надають особі право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є не тільки наявність статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, а ще й проживання або робота такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3-х років.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону №796-ХІІ (в редакції від 29.06.1993, що була чинна станом на 25.03.1995 - на момент видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи) до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема:

- особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій (пункт 2 частини 1 статті 11 Закону №796-ХІІ);

- особи, які постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (пункт 3 частини 1 статті 11 Закону №796-ХІІ).

В свою чергу, пунктом 5 Порядку № 501 (в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи) передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років і відселені або самостійно переселилися з цих територій, а також постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Зміст вказаних правових норм свідчить, що статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи, який пов`язаний саме із зоною гарантованого добровільного відселення, надався наступним категоріям осіб:

1) особам, які постійно проживали на територіях зони гарантованого добровільного відселення на день аварії (тобто на 26.04.1986);

2) особам, які прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особам, які постійно проживають у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року вони прожили у цій зоні не менше трьох років.

4) особам, які постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року вони відпрацювали у цій зоні не менше трьох років.

Позивачем до заяви від 07.03.2024 про призначення пенсії додано довідку відділу освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області №69 від 05.03.2024 у якій вказано, що позивач навчалась у Коростенській загальноосвітній школі №3 Житомирської області з 01.09.1976 по 11.06.1987.

Суд зауважує, що у розписці - повідомленні до заяви від 07.03.2024 не зазначено про необхідність надання документів про період проживання позивача на території радіоактивного забруднення.

Разом з тим, у оскаржуваному рішенні не зазначено про причини неврахування періоду навчання позивача у школі, яка розташована у м. Коростень, яке у свою чергу відноситься до території радіоактивного забруднення (зона гарантованого добровільного відселення) до періоду, що надає право на призначення пенсії згідно ст. 55 Закону №796.

Позивачем до суду надано довідку Коростенської міської ради від 30.04.2024 вих. №15/5 у якій міститься інформація, що позивач проживала з 01.08.1973 по 22.08.1988 та із 07.08.1990 по 01.11.1990 у м. Коростень Житомирської області.

Отже, вказана довідка додатково підтверджує, що у період навчання у школі із 01.09.1976 по 11.06.1987 позивач проживала у м. Коростень Житомирської області.

Водночас, визначеними в абзаці 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII умовами, які надають особі право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є не тільки наявність статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, а ще й проживання або робота такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3-х років.

Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2024 року у справі №240/6201/23 виснував, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993.

Суд не вбачає підстав для врахування усіх періодів, що вказані у довідці Коростенської міської ради від 30.04.2024 вих. №15/5, оскільки вона не була надана позивачем при зверненні до відповідача із заявою від 07.03.2024.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Миколаївській області зараховано до періоду, що дає право на зменшення пенсійного віку при призначенні пенсії позивачу відповідно до ст. 55 Закону №796, період із 19.10.1987 по 28.08.1988 та із 07.08.1990 по 19.10.1990, всього 01 рік 0 місяців 23 дні.

На переконання суду, з урахуванням вказаних вище обставин, відповідачем протиправно не враховано до вказаного періоду період навчання позивача у школі із 26.04.1986 по 11.06.1987, всього 1 рік 01 місяць 17 днів.

Разом з тим, посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Харківською обласною державною адміністрацією 28.01.1993, в сукупності з інформацією, що міститься у довідці Коростенської міської ради від 30.04.2024 вих. №15/5, не є доказом проживання позивача на території радіоактивного забруднення станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років.

Суд також зазначає, що із 03.10.2022 по 07.03.2024 (дату звернення із заявою про призначення пенсії), позивач проживає у смт. Іршанськ, Коростенськи район, Житомирська область, яке не є територією радіоактивного забруднення (зоною гарантованого добровільного відселення).

Вказані докази у сукупності підтверджують, що позивач із моменту аварії та до 01.01.1993 проживала на території радіоактивного забруднення (зона гарантованого добровільного відселення) всього 02 роки 02 місяці 07 днів.

Вказані обставини свідчать про відсутність у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII у зв`язку з відсутністю обов`язкової умови - проживання або робота такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3-х років.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для задоволення позову

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області: (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв, 54008, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

14.10.24