Справа № 380/6747/24
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6747/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1, ГУ ПФУ у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (далі відповідач-2, ГУ ПФУ в Харківській області) в якому просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області №43 від 15.02.2024 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати період роботи з 16.03.1983 по 08.04.1983 в Яворівській центральній райлікарні на посаді завідувача фельдшерським пунктом, період військової служби з 12.04.1983 по 16.01.1997, період роботи з 14.03.1997 по 06.10.2004 на посаді начальника урологічного відділення, лікаря ендокринолога та лікаря - уролога до спеціального стажу роботи у сфері охорони здоров`я відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 21.12.2023 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. Після досягнення пенсійного віку та маючи необхідний стаж, звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення та виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у задоволенні якої ГУ ПФУ у Львівській області листом відмовило. Як на підставу відмови відповідач послався на те, що у нього немає необхідного страхового стажу роботи, що визначає право на виплату такої грошової допомоги. Відмова відповідача у призначенні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій зумовила звернення до суду з даним позовом.

ГУ ПФУ у Львівській області щодо задоволення позову заперечило з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Позивач у період з 12.04.1983 по 16.01.1997 проходив військову службу в Збройних Силах. Проходження військової служби в Збройних Силах не зараховується до стажу роботи за вислугу років відповідно до чинного законодавства, а отже відсутні підстави на призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV. Оскільки на день досягнення пенсійного віку у позивача відсутній страховий стаж на посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1058-IV, то права на виплату грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV у позивача немає. Просить відмовити у задоволенні позову.

ГУ ПФУ в Харківській області щодо задоволення позову заперечило з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 3 до з років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Такий перелік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909. Позивач у період з 12.04.1983 по 16.01.1997 проходив військову службу в Збройних Силах, яка не зараховується до стажу роботи за вислугу років відповідно до чинного законодавства, тому відсутні підстави на призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV. Відповідно до вимогп.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV одночасно при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення та для її виплати додаткова заява не подається. Оскільки на день досягнення пенсійного віку у позивача відсутній страховий стаж на посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", то права на виплату грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV у позивача немає.

Ухвалою від 01.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідачем-1 23.04.2024 (вх. №8646ел) подано відзив на позовну заяву.

Відповідачем-2 18.06.2024 (вх. №46506) подано відзив на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Львівській області у зв`язку із призначенням з 21.12.2023 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 19.03.1983 (далі трудова книжка), позивач працював:

- з 17.03.1983 по 08.04.1983 в Яворівській центральній райлікарні на посаді завідувача фельдшерським пунктом;

- з 12.04.1983 по 16.01.1997 - служба у Збройних Силах;

- з 14.03.1997 по 06.10.2004 на посаді начальника урологічного відділення, лікаря ендокринолога та лікаря уролога.

ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 08.02.2024 про нарахування та виплату йому грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно п.7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

ГУ ПФУ в Харківській області рішенням від 15.02.2024 №43 відмовлено ОСОБА_1 у задоволені заяви з підстав відсутності у нього 35 років необхідного страхового стажу роботи, що визначає право на виплату грошової допомоги.

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до пункту 21 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1058-ІV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54, 55 Закону №1788-XII, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом №1788-XII.

Пунктом «е» статті 55 Закону №1788-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191).

Пунктом 2 Порядку №1191 передбачено, що до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788-XII, що передбачені Постановою №909.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Аналізуючи наведені норми законодавства можна зробити висновок, що право особи на призначення пенсії за віком відповідно до приписів пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17.

Як встановлено судом, підставою відмови у нарахуванні та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV стало не зарахування відповідачем до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, періодів роботи ОСОБА_1 в Яворівській центральній райлікарні на посаді завідувача фельдшерським пунктом, період військової служби у Збройних Силах та на посаді начальника урологічного відділення, лікаря ендокринолога та лікаря уролога.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач працював з 16.03.1983 по 08.04.1983 в Яворівській центральній лікарні на посаді завідувача фельдшерським пунктом, з 12.04.1983 по 16.01.1997 проходив військову службу, з 14.03.1997 по 06.10.2004 працював на посаді начальника урологічного відділення, лікаря ендокринолога та лікаря уролога, які відповідачем-2 не зараховано до спеціального стажу.

Згідно з Переліком №909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.

Відповідно до примітки 3 Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років пенсії за вислугу років, відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров`я та сільського господарства», яка діяла на час проходження позивачем військової служби у рядах Радянської Армії, передбачено, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії, амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги і переливання крові, медсанчастини, оздоровчі пункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші). До переліку посад, робота на яких давала право на пенсію за вислугу років, відносились лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушерки, масажисти, лаборанти і медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори.

У відповідності з Переліком установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31.112.1959 №135 та підпункту «а» пункту 1 Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397 учителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, зараховується робота у лікарняних установах всіх типів та найменувань незалежно від відомчої приналежності установи і організації та найменування посади.

Згідно до пункту 4 зазначеного Положення вчителям, лікарям та іншим працівникам освіти та охорони здоров`я в стаж роботи за фахом зараховується військова служба медпрацівників за фахом в складі Збройних Сил СРСР.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз наведених норм законодавства, зумовлює висновок, що обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, є, зокрема робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.

Саме така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №450/3061/16-а.

Водночас, відповідно до Переліку закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 18.12.2013 №871, до лікарняних закладів віднесено: військово-медичний центр (усіх найменувань, у тому числі клінічний); військовий госпіталь, філія госпіталю (усіх найменувань); окремий медичний батальйон, медико-санітарний батальйон; військовий лазарет (усіх найменувань); окрема медична рота (медична рота); медичний взвод. До амбулаторно-поліклінічних закладів: поліклініка, поліклінічне відділення (усіх найменувань); центральна стоматологічна поліклініка; стоматологічна поліклініка; пересувний стоматологічний кабінет; пересувний рентгенівський кабінет; медична служба (військової частини, корабля, підводного човна, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею); медичний пункт (військової частини, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею, державного підприємства, організації та установи Міністерства оборони України).

Як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач 16.03.1983 прийнятий на посаду завідуючого фельдшерським пунктом Яворівської центральної райлікарні с. Свідніца та 08.04.1983 звільнений із займаної посади у зв`язку з призовом в ряди Збройних Сил.

Враховуючи, що позивач на момент призову на строкову військову службу працював на посаді завідуючого фельдшерським пунктом Яворівської центральної райлікарні, тобто на посаді, яка відповідно до чинної на той момент постанови Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397 «Про пенсію за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та сільського господарства», давала право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, і звільнений з даної посади саме у зв`язку з призовом на військову службу, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні періоду проходження позивачем служби в Збройних Силах з 12.04.1983 по 16.01.1997 до стажу роботи позивача на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років і такий стаж підлягає зарахуванню.

Суд звертає увагу, що відповідач-2 у своїх доводах не зазначив на підставі якого саме нормативно-правового акту період проходження військової служби не зараховується до страхового стажу роботи, обмежившись лише загальним посиланням на чинне законодавство.

Окрім того, суд зазначає, що Переліком №909 визначено, шо робота на посадах: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), дає право на пенсію за вислугу років. При цьому серед найменувань закладів і установ зазначені лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Суд звертає увагу, що посади, на яких працював позивач згідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , відповідають посадам, визначеним Переліком №909 та відповідно передбачають право на пенсію за вислугу років та підлягають зарахування до страхового стажу особи.

На підставі системного аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини, та встановлених фактичних обставин справи суд висновує, що періоди роботи позивача на посадах, передбачених Переліком №909, в закладах та установах незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ мають зараховуватись до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Крім того, право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV не залежить та не пов`язується з призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.

Отже, робота на посадах завідувача фельдшерським пунктом в Яворівській центральній райлікарні, начальника урологічного відділення, лікаря ендокринолога та лікаря уролога, а також період військової служби надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV.

Така правова позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.03.2019 у справі №127/9277/17.

Згідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі-Порядок №637), згідно з яким основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.03.1983 по даний час працює в закладах охорони здоров`я, що підтверджується відповідними записами трудової книжки серія НОМЕР_1 .

Згідно з рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 15.02.2024, страховий стаж ОСОБА_1 , обчислений по 08.02.2024, становить 40 років 2 місяці 19 днів.

З огляду на те, що позивач на момент призначення пенсії за віком працював у відповідному медичному закладі та має достатній страховий стаж роботи в даному закладі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-ІV.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не подано належних доказів на підтвердження правомірності своїх дій і рішення, які є предметом оскарження.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача при прийнятті рішення від 15.02.2024 № 43, яке зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що таке рішення не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям до таких рішень у спірних правовідносинах, тому першу позовну вимогу слід задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Харківській області від 15.02.2024 №43.

Друга позовна вимога є похідною від першої, тому також підлягає до задоволення шляхом зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII, періоди роботи з 16.03.1983 по 08.04.1983 в Яворівській центральній райлікарні на посаді завідувача фельдшерським пунктом, період військової служби з 12.04.1983 по 16.01.1997, період роботи з 14.03.1997 по 06.10.2004 посаді начальника урологічного відділення, лікаря ендокринолога та лікаря уролога, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та мотиви суду щодо кожної позовної вимоги, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору 1 211 грн 20 к., сплаченого за квитанцією № 9336-4467-6890-8732 від 18.03.2024.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 292-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 3, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (майдан Свободи, буд. 3, м. Харків, 61022, ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, періоди роботи з 16.03.1983 по 08.04.1983 в Яворівській центральній райлікарні на посаді завідувача фельдшерським пунктом, період військової служби з 12.04.1983 по 16.01.1997, період роботи з 14.03.1997 по 06.10.2004 посаді начальника урологічного відділення, лікаря ендокринолога та лікаря уролога до спеціального стажу роботи у сфері охорони здоров`я відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, Львів, 79016, ) та з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 3, м. Харків, 61022, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) по 605 (шістсот п`ять) грн 60 к. судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. П. Хома