Справа № 320/29424/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року м. Київ № 320/29424/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу централізованого оформлення документів № 3 управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Відділу централізованого оформлення документів № 3 управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області, в якому просить суд:

визнати неправомірним та скасувати повідомлення про відмову в прийнятті документів від 21.11.2022 № 0417, прийняте начальником Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області Макієнком С.М.;

зобов`язати Відділ централізованого оформлення документів № 3 управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 документи для оформлення обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідачем було протиправно прийнято повідомлення про відмову в прийнятті документів від позивача, адже зі змісту повідомлення вбачається, що підставою для відмови зазначена цифра « 2», тобто не зрозуміло на якій правовій підставі та згідно чого було надано дану відмову, яка крім усього не передбачена діючими нормами закону. У свою чергу, позивач зазначає, що вона вчинила всі можливі дії, необхідні для оформлення нової посвідки на тимчасове проживання в Україні, при цьому, що перебуває на території України не перший рік, має тісні соціальні зв`язки та є дружиною громадянина України ОСОБА_2 , шлюб з яким був зареєстрований 16.04.2021.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

Залучено у якості другого відповідача Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби в м. Києві та Київській області ().

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є громадянкою російської федерації, яка проживає в Україні та є дружиною громадянина України ОСОБА_2 , шлюб з яким був зареєстрований 16.04.2021, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Позивач документована посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , орган, що видав 9011, з датою закінчення строку дії 02.07.2022.

У зв`язку із закінченням строку дії посвідки на тимчасове проваживання та необхідністю її заміни, позивач звернулась до відповідача із відповідною заявою, однак, 21.11.2022 начальником відділу централізованого оформлення документів № 3 Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області Макієнко С.М. було прийнято повідомлення про відмову в прийнятті документів за № 0417 від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого підставою для відмови зазначена цифра « 2».

Позивач не погоджується з вказаним повідомленням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773) іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону № 3773 іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Державну міграційну службу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360, Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Державна міграційна служба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до п.п. 9 п. 4 Положення № 360 Державна міграційна служба відповідно до покладених на неї завдань: приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Закон№ 3773 визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773 возз`єднання сім`ї це в`їзд та тимчасове або постійне проживання в Україні членів сім`ї іноземця або особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та можуть підтвердити відповідними документами наявність достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім`ї в Україні, з метою спільного проживання сім`ї незалежно від того, коли виникли сімейні відносини до чи після прибуття іноземця або особи без громадянства до України.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 9 Закону № 3773 іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Нормами ч. 1 ст. 15 Закону № 3773 в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянами України, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання.

Так, за змістом п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773 посвідка на тимчасове проживання - документ, пдо посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до ч. 14 ст. 4 Закону № 3773 іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Згідно з ч. 14 ст. 5 Закону № 3773 підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому ч. 14 ст. 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.

Строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства у випадку, визначеному ч. 14 ст. 4 Закону № 3773становить один рік. Строк дії посвідки на тимчасове проживання може бути продовжено необмежену кількість разів, за наявності підстав, передбачених законом.

Тож, з наведеного слідує, що норми Закону № 3773 передбачають право для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України з метою возз`єднання сім`ї за наявності укладеного шлюбу з громадянином України та посвідки на тимчасове проживання, при цьому, встановлено чіткий порядок дій органу міграційної служби щодо розгляду поданих заяв іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, для оформлення посвідок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі - Порядок № 322), відповідно до п. 1 якого, посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до п. 7 Порядку № 322 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання.

Згідно із п. 19 Порядку № 322 у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Відповідно до положень абз. 3 п. 21 Порядку № 322 іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 і 19 цього Порядку.

Згідно положень п. 53-59 Порядку № 322 видача іноземцеві або особі без громадянства посвідки здійснюється територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, уповноваженим суб`єктом, який прийняв документи для її оформлення (у тому числі замість втраченої або викраденої), обміну.

Пунктом 67 Порядку № 322 передбачено, що після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк знятися з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 01.11.2022 № 1232 Деякі питання надання Державною міграційною службою публічних послуг в умовах воєнного стану, за якою, установлено, що у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам російської федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей: розгляд заяв про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення посвідок на постійне проживання, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою, зупиняється до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором;

у разі звернення громадянина російської федерації із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення посвідок на постійне проживання, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

Зазначені у пункті 1 цієї постанови обмеження не поширюються на:

осіб, що мають законні підстави для оформлення дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, передбачені пунктами 4, 6, 9 та 10 частини другої та пунктами 1, 2 та 4 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію»;

осіб, що мають підстави для оформлення посвідки на тимчасове проживання, передбачені ч. 4, 14, 15 ст. 4 Закону № 3773, або інші передбачені цією статтею підстави за умови підтримки їх заяв про оформлення посвідки на тимчасове проживання письмовим клопотанням центрального органу виконавчої влади, до повноваження якого належить сфера діяльності таких осіб;

осіб, що звернулися із заявами про продовження строку перебування в інших випадках, крім передбачених абзацами другим та третім цього пункту, якщо рішення за такими заявами приймаються Головою Державної міграційної служби або його заступниками.

Судом досліджено, що ОСОБА_1 подала документи наручно, однак 21.11.2022 їй було повідомлено про відмову у прийнятті документів, без зазначення нормативно-правового акта та підстав відмови, натомість підставою для відмови зазначена цифра « 2».

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач вчинила всі можливі дії, необхідні для оформлення нової посвідки на тимчасове проживання в Україні, однак, оскаржуване повідомлення про відмову у прийнятті документів, з урахуванням його змісту та обґрунтування, є протиправним та підлягає скасуванню, позаяк, особа-заявник надання публічних послуг має легітимні очікування на розгляд заяви та надання обґрунтованого рішення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Слід зазначити, що Порядком № 322 визначені права та повноваження підрозділу ДМС щодо перевірки обставин вказаних у заяві-анкеті особи та доданих до неї документів, у тому числі шляхом надсилання запитів до відповідних державних органів або їх територіальних органів та зобов`язує прийняти позитивне рішення за результатами розгляду у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем прийнято рішення про відмову в прийнятті документів, однак, роз`яснення підстав для прийняття відповідачем рішення відсутнє, воно не містить відомостей про те, які саме документи позивачем не були подані та/або які строки порушено, що не свідчить про обґрунтованість такого рішення, оскільки ставить заявника у стан правової невизначеності щодо підстав відмови, що є неприпустимим. При цьому, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування повідомлення про відмову в прийнятті документів від 21.11.2022 № 0417, прийняте начальником Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області Макієнком С.М., є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 (далі - Конвенція), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У даному випадку суд вважає для належного захисту прав та інтересів позивача, слід зобов`язати відповідача повторно розглянути питання про прийняття у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 документів для оформлення обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Суд зауважує, що оцінка правомірності рішення стосувалася лише тих мотивів, які у ньому зазначені. При цьому, зміст спірного рішення відповідача не дозволяє дійти висновку, що при прийнятті такого рішення органом Державної міграційної служби України досліджувалися усі подані позивачем документи на відповідність вимогам законодавства.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стороною відповідача не було доведено правомірність прийнятого рішення, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу централізованого оформлення документів № 3 управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення про відмову в прийнятті документів від 21.11.2022 № 0417, прийняте начальником Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області в особі Відділу централізованого оформлення документів № 3 управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області повторно розглянути питання про прийняття у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 документів для оформлення обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального Управління ДМС України у м. Києві та Київській області суму судового збору в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.