Справа № 420/2393/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2393/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач-2) , в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, яка виражається у не виплатi ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсiй відповiдно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, яка виражається у не зарахуванні перiодiв ОСОБА_1 стажу в державних медичних установах з 22.01.2008 по 31.12.2008 та з 02.01.2009 по 18.04.2014 до стажу, який дає право на вихід на пенсію на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати періоди ОСОБА_1 стажу в державних медичних установах з 22.01.2008 по 31.12.2008 та з 02.01.2009 по 18.04.2014 до стажу, який дає право на вихід на пенсію на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити ОСОБА_1 виплату грошової допомоги у розмiрi десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

судовий збір стягнути з відповідача на користь позивача.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, має загальний медичний стаж більше 30 років. При призначені пенсії позивачці не виплачено грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій, яка передбачена пунктом 7 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для осіб, які на день досягнення пенсійного віку працювали в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, на яких робота дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пп. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсіне забезпечення" та мають стаж 30 років. Позивачка зазначає в позові, що звернулась до ГУ ПФУ в Київській області із заявою про виплату грошової допомоги, яка була розглянути за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Херсонській області. ГУ ПФУ в Київській області надало відповідь від 25.12.2023, в якій повідомила позивачку, що рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області № 508 від 12.03.2023 їй було відмовлено у виплаті грошової допомоги у зв`язку з недостатністю медичного стажу, не зараховано до стажу роботи, що визначає право на пенсію за вислугу років, періоди роботи з 22.01.2008 по 31.12.2008 на посадах завідуючої медичних оглядів моряків в м. Херсоні, заступника головного лікаря з медичного забезпечення у філії Державного підприємства "Український науково-дослідний інститут медицини транспорту у м.Миколаєві"; з 02.01.2009 по 18.04.2014 на посаді головного лікаря відділення морської медицини МКЦПЗ (мовою документа) у м.Херсоні в Державному підприємстві "Український науково-дослідний інститут медицини транспорту"; з 22.04.2014 по 31.12.2022 на посадах директора, головного лікаря за сумісництвом в ТОВ "Херсонський центр профілактичних оглядів". Також органом ПФУ вказано, що на дату досягнення пенсійного віку 10.12.2022, заявниця працює в товаристві з обмеженою відповідальністю, яке не відноситься до закладів та установ державної та комунальної форми власності, що є також підставою для відмови у призначенні грошової допомоги. Позивачка вважає неправомірним таку відмову, оскільки ДП "Український ДП "Український науково-дослідний інститут медицини транспорту у м. Миколаєві" та МКЦПЗ у м. Херсоні ДП "Український науково-дослідний інститут медицини транспорту" відносяться до науково-дослідних інститутів в сфері охорони здоров`я, вони відносяться до лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я.

Ухвалою суду від 29.01.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ГУ ПФУ в Херсонській області (відповідач-1) проти позову заперечує, посилається на те, що позивачка не відповідає вимогам пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві і положення" Закону №1058 та затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві і положення" Закону №1058 (далі - Порядок № 1191). Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909). Розділом 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 передбачені посади лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посади) в лікувальних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових і профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

За результатами розгляду документів наданих до заяви позивачки про виплату грошової допомоги за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.19.80 до стажу роботи, що визначає право на пенсію за вислугу років можливо зарахувати 19 років 7 місяців 24 дні, у тому числі по періодах: з 01.08.1987 по 10.01.1989 - на посаді лікаря-інтерна лікарні Комсомольського району м. Херсона; з 10.01.1989 по 20.09.1991 - на посаді лікаря-інтерна, лікаря швидкої допомоги в Херсонській станції швидкої та невідкладної медичної допомоги; з 21.09.1991 по 30.03.2007 - на посадах завідуючої здравпункту заводу "Аметист", лікаря цехового терапевта заводу "Аметист", лікаря функціональної діагностики, лікаря-фтизКащ- фтизіатра, заступника головного лікаря з медобслуговування населення в Цюрупинській районній лікарні. Проте, за записами дублікату трудової книжки НОМЕР_2 від 21.01.2008, до стажу роботи, що визначає право на пенсію за вислугу років, не зараховано періоди роботи на посадах завідуючої медичних оглядів моряків в м.Херсоні, заступника головного лікаря з медичного забезпечення у філії Державного підприємства "Український науково-дослідний інститут медицини транспорту у м.Миколаєві"; головного лікаря відділення морської медицини МКЦПЗ у м.Херсоні в Державному підприємстві "Український науково- дослідний інститут медицини транспорту"; на посадах директора, головного лікаря за сумісництвом в ТОВ "Херсонський центр профілактичних оглядів".

Вищезазначені періоди роботи не зараховано до спеціального стажу роботи позивачки у зв`язку з тим, що підприємства, на яких працювала ОСОБА_1 , не передбачені Переліком закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я, затвердж. наказом Мінохорони здоров`я від 28.10.2002 № 385. Окрім іншого, заява позивачки від 07.02.2023 містить інформацію про повідомлення останньої щодо необхідності надання довідки про роботу на посадах працівника охорони здоров`я, щодо перебування у відпустках без збереження заробітної плати та довідки, щодо форми власності установ у період роботи заявниці, яка надає право на призначення грошової допомоги у розмірі 10 пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058. Але, ОСОБА_1 вищезазначені документи не надано. Також прийнято до уваги, що позивачка на дату досягнення пенсійного віку працювала в товаристві з обмеженою відповідальністю, яке не відноситься до закладів та установ державної та комунальної форми власності. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, обґрунтовано прийнято рішення № 508 від 12.03.2023 про відмову в призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років та встановлення факту роботи на день досягнення пенсійного віку в закладі не державної форми власності.

До суду надійшов відзив від ГУ ПФУ в Київській області, в якому просить відмовити в задоволенні позову з аналогічних підстав.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

07.02.2023 ОСОБА_1 направила Головному управлінню Пенсійного фонду України в Київській області заяву про перерахунок пенсії, в якій просила здійснити їй виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; здійснити перерахунок пенсії.

Доказів того, що позивачка подавала заяву про призначення пенсії за вислугу років, як стверджує в позовній заяві, суду не надано.

Заява про виплату грошової допомоги була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Херсонській області, яке прийняло рішення № 508 від 12.03.2023 про відмову у призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058.

В рішенні вказано, що за розглядом документів, наданих до заяви за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.19.80 до стажу роботи, що визначає право на пенсію за вислугу років, можливо зарахувати 19 років 7 місяців 24 дні, у тому числі:

- з 01.08.1987 по 10.01.1989 - на посаді лікаря-інтерна лікарні Комсомольського району м. Херсона;

- з 10.01.1989 по 20.09.1991 - на посаді лікаря-інтерна, лікаря швидкої допомоги в Херсонській станції швидкої та невідкладної медичної допомоги;

- з 21.09.1991 по 30.03.2007 - на посадах завідуючої здравпункту заводу "Аметист", лікаря цехового терапевта заводу "Аметист", лікаря функціональної діагностики, лікаря-фтизіатра, заступника головного лікаря з медобслуговування населення в Цюрупинській районній лікарні.

За записами дублікату трудової книжки НОМЕР_2 від 21.01.2008, до стажу роботи, що визначає право на пенсію за вислугу років, ГУ ПФУ в Херонській області не зараховано періоди роботи:

- з 22.01.2008 по 31.12.2008 на посадах завідуючої медичних оглядів моряків в м. Херсоні, Заступникам головного лікаря з медичного забезпечення у філії Державного підприємства "Український науково-дослідний інститут медицини транспорту у м. Миколаєві";

- з 02.01.2009 по 18.04.2014 на посаді головного лікаря відділення морської медицини МКЦПЗ у м. Херсоні в Державному підприємстві "Український науково- дослідний інститут медицини транспорту";

- з 22.04.2014 по 31.12.2022 на посадах директора, головного лікаря за сумісництвом в ТОВ "Херсонський центр профілактичних оглядів".

Вищезазначені періоди роботи не зараховано до спеціального стажу роботи позивачки у зв`язку з тим, що підприємства, на яких працювала ОСОБА_1 , не передбачені Переліком №385. В рішенні також вказано, що на дату досягнення пенсійного віку 10.12.2022 заявниця працює в товаристві з обмеженою відповідальністю , яке не відноситься до закладів та установ державної та комунальної форми власності, тому підстав для призначення грошової допомоги немає.

ГУПФ України в Київській області листом від 25.12.2023 повідомило позивачку про результати розгляду її заяви, про те, що у виплаті одноразової виплати відмовлено у зв`язку з недостатньою кількістю медичного стажу та зазначило, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, де і знаходиться пенсійна справа.

Вважаючи таке рішення протиправним, а свої права та інтереси порушеними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За приписами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Вказане право деталізоване у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (також Закон №1058-IV).

За приписами частини 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Спірним у цій справі є наявність у позивачки права на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону№1058-IV.

Таким чином, суд має надати діям відповідачів стосовно не призначення та не виплати грошової допомоги оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

Пунктом 7 розділу ХV Прикінцевих положень Закону 1058 передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Заяву про виплату грошової допомоги позивачка подала 07.02.2023.

При дослідженні питання, чи працювала позивачка в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та чи має страховий стаж 30 років на таких посадах, суд встановив наступне.

Згідно ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров`я. Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років (ст. 55 Закону 1788).

Постановою Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011 року затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок № 1191). Згідно пункту 1 Порядку №1191 він визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно п. 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (п. 7 Порядку №1191)

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909).

Відповідно до Переліку (в редакції станом на час перебування позивачки на посадах завідуючої медичних оглядів моряків в м. Херсоні, заступника головного лікаря та головного лікаря в ДП "Український науково-дослідний інститут медицини транспорту") право на пенсію за вислугу років мали лікарі та середній медичний персонал в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, та територіальних органах Держсанепідслужби, (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Судом встановлено, що згідно рішення ГУ ПФУ в Херсонській області № 508 від 12.03.2023 позивачці не зараховано до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення такої грошової допомоги, стажу роботи: на посадах завідуючої медичних оглядів моряків в м.Херсоні, заступника головного лікаря з медичного забезпечення у філії Державного підприємства "Український науково-дослідний інститут медицини транспорту у м.Миколаєві"; на посаді головного лікаря відділення морської медицини у м. Херсоні медичного клінічного центру професійного здоров`я ( МКЦПЗ ) Державного підприємства "Український науково- дослідний інститут медицини транспорту"; на посадах директора, та на посаді головного лікаря за сумісництвом в ТОВ "Херсонський центр профілактичних оглядів".

Державне підприємство "Український науково-дослідний інститут медицини транспорту" не є лікарняним закладом, або лікувально-профілактичним закладом особливого типу, лікувально-трудовим профілакторієм, амбулаторно-поліклінічним закладом, та іншими, які передбачені Переліком № 909.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" заклад охорони здоров`я це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.

Посилання позивачки на п. 1.1 Положення про клінічний заклад охорони здоров`я суд вважає необгрунтованим. Згідно п. 1.1 Положення про клінічний заклад охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 07.07.1997 р. за №245/2049 (далі Положення №245/2049) клінічним є заклад охорони здоров`я (далі клінічний заклад), який використовується для розташування структурних наукових і навчальних підрозділів (кафедри, лабораторії тощо) вищих навчальних закладів, які здійснюють підготовку фахівців за спеціальностями галузей знань "Медицина" та "Фармація" III, IV рівнів акредитації, закладів післядипломної освіти, науководослідних установ з метою забезпечення лікувально-діагностичного процесу, підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації медичних кадрів та проведення і впровадження у практику охорони здоров`я результатів наукових досліджень, на договірній основі. Згідно п. 5.3.1 Положення №245/2049, асистенти, аспіранти, клінічні ординатори та наукові співробітники клінічних кафедр (відділів) виконують лікувально-діагностичну роботу в профільних відділеннях, на яких базується клініка, в обсязі, що визначається від розрахункової норми навантаження лікаря-ординатора відповідної спеціальності.

Перелік закладів охорони здоров`я затверджений станом на спірний період наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385. Дійсно п.9 пояснення до цього Переліку встановлено, що клінічним є лікувально-профілактичний заклад охорони здоров`я, який не менше ніж на 50 відсотків використовується для розташування структурних наукових і навчальних підрозділів (кафедри, лабораторії та ін.) вищих медичних навчальних закладів III, IV рівнів акредитації, закладів післядипломної освіти, науково-дослідних інститутів і спільної роботи із забезпечення лікувально-діагностичного процесу, підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації медичних кадрів та проведення і впровадження в практику медичних наукових досліджень.

Але оскільки державне підприємство "Український науково-дослідний інститут медицини транспорту" не є закладом охорони здоров`я взагалі, тому воно також не є клінічним закладом.

Так само ТОВ "Херсонський центр профілактичних оглядів", в якому позивачка працювала на день досягнення пенсійного віку, не підпадає під визначення закладу охорони здоров`я, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не є закладом, установою державної або комунальної форми власності.

Отже, суд вважає, що позивачкою не спростовано висновок ГУ ПФУ в Херсонській області про відсутність необхідного стажу 29 років в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Тому з урахуванням викладеного, є правомірними дії відповідача-1 щодо не зарахування ОСОБА_1 перiодiв стажу з 22.01.2008 по 31.12.2008 та з 02.01.2009 по 18.04.2014 до стажу, який дає право на вихід на пенсію на пільгових умовах. Наявності підстав для виплати грошової допомоги у розмiрi десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачкою не доведено.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА

.