Справа № 240/2777/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2777/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

15 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Сушка О.О. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90%, викладену в листі від 22.01.2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 19.02.2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди згідно з довідкою ТУ ДСА України в Житомирській області від 21.02.2020 року №516/20 та з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач, з 01.08.2015 перебуває на обліку у відповідача та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, розмір якої складає 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що відповідачем не заперечується та встановлено рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 року у справі №240/368/19.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року у справі №240/13402/20 Відповідача було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату Позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із вказаною довідкою ТУ ДСА України в Житомирській області від 21.02.2020 року №516/20.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем проведено відповідний перерахунок. При проведенні такого перерахунку відповідачем було зменшено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 90% до 54% від розміру грошового утримання працюючого судді.

Такі дії відповідача стали предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі №240/34996/21. За результатами розгляду вказаної справи рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року було частково задоволено позовні вимоги позивача та зобов`язано відповідача з 19.02.2020 року здійснити перерахунок виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% суддівської винагороди згідно із вказаною довідкою ТУ ДСА України в Житомирській області від 21.02.2020 року №516/20. Вказане судове рішення набуло чинності у відповідно до ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2022 року.

Таким чином, суть спірних відносин між сторонами в даній справі зведена до наявності чи відсутності у позивача права отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою ТУ ДСА України в Житомирській області від 21.02.2020 року №516/20.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Вказані спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в тому числі щодо перерахунку його розміру, регулюються правовими нормами Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Як зазначено в п.6 розділу IV вказаного Порядку №3-11, звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.

Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.

Днем звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.

Як вірно вказав суд першої інстанції, саме у відповідності до вказаних вимог Порядку №3-11 мало місце звернення Позивача до Відповідача про перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання. Як зазначено в такому зверненні позивача, такий перерахунок зумовлений помилкою, допущеною Житомирським районним судом при видачі довідки про стаж позивача як судді у відставці, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. Вказані доводи позивача підтверджуються копією такої довідки Житомирського районного суду від 28.12.2023 року, яка долучена до позову та досліджена судом.

Відповідно до п.2 розділу II Порядку №3-11 розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання (згідно додатку 4) є обов`язковим документом для призначення та розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до примітки до такої довідки згідно додатку 4 до Порядку №3-11 розрахунок стажу роботи судді складається на день видання наказу про відрахування судді зі штату суду.

За приписами пункту 34 розділу XII Закону№1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Судом встановлено, що позивач був призначений на посаду судді з 17.08.1994 року, тобто на час дії Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року N 2862-XII (надалі - Закон №2862-XII).

Абзацом другим частини 4 статті 43 Закону №2862-XII від 15.12.1992, чинного на час роботи Позивача на посаді судді, було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Суд також враховує, що відповідно до вимог пункту 3-1 Постанови КМ України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів "від 3 вересня 2005 р. N 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналогічна правова норма міститься в п.1 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" від 10 липня 1995 року №584/95.

Таким чином, періоди проходження позивачем строкової військової служби з 18.05.1970 по 20.05.1972 (1 рік 11 місяців 26 днів) підлягають зарахуванню до стажу, який дає право Позивачу на відставку та отримання довічного грошового утримання.

Зважаючи на наведене, загальний стаж роботи, що дає право на відставку та підлягає врахуванню при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 40 років 5 місяців 18 днів.

З урахуванням вказаних приписів ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання позивача має складати 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50%+20х2%) за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років), а тому суд вважає, що позивач має право на щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, неврахування Житомирським районним судом до стажу позивача, що дає право на відставку, періоду проходження військової служби, не було предметом судового розгляду в рамках адміністративної справи №240/34996/21 та не могло бути, так як таке неврахування при складанні відповідної довідки Житомирським районним судом було встановлено лише 28.12.2023 року.

За приписами п.9 розділу IV вказаного Порядку №3-11 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом визнання протиправною відмову відповідача щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, викладену в листі від 22.01.2024 року та зобов`язання здійснити з 19.02.2020 року перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди згідно з довідкою ТУ ДСА України в Житомирській області від 21.02.2020 року №516/20 та з урахуванням проведених виплат.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржника, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року, в межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Сушко О.О. Граб Л.С.