Справа № 520/12764/24
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 жовтня 2024 року № 520/12764/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 21,м. Краматорськ,Краматорський р-н, Донецька обл.,84333, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд :

-визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону щодо затримки в проведенні розрахунку і виплати ОСОБА_1 компенсації за дні невикористаних відпусток та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

-зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону () нарахувати ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки в розрахунку грошової компенсації за дні невикористаних відпусток за 6 місяців (з урахуванням винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в анти терористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду та з урахуванням середньоденної заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 1431,26 грн. на день звільнення з військової служби) і стягнути зазначену суму користь позивача.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що оскільки позивачу на день звільнення з військової служби з органів військової прокуратури України (останнє місце служби - військова прокуратура Луганського гарнізону) не було належним чином у повному обсязі розраховано за невикористані дні відпусток та не здійснено виплату відповідної грошової компенсації в належному об`ємі, ним звернуто до суду позов до Відповідача про зобов`язання перерахунку «та виплати грошової компенсації за дні невикористаних відпусток із включенням винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (винагорода за участь в АТО), який рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 року но справі №520/16195/23 задоволено частково, що набрало законної сили.

Зазначеним рішенням визнано бездіяльність Відповідача щодо виплати грошової компенсації за дні невикористаних відпусток не в повному обсязі протиправною, зобов`язано Відповідача перерахувати зазначену компенсацію з урахуванням винагороди за участь в АТО.

На виконання вказаного рішення суду органами державної виконавчої служби в рамках проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню №74338821 від 05.03.2024 року з Відповідача в примусовому порядку 13.04.2024 року стягнуто кошти в розмірі 19 162,66 гри. у якості перерахованої компенсації за дні невикористаних відпусток.

Відповідачем будь-яких заходів протягом 2020-2024 роківпо досудовому врегулюванню спірних правовідносин та якнайскорішого проведення перерахунку і виплат не вживалось.

Позивач вважає, що відповідачем не дотримано вищевказаних вимог законодавства та допущено затримку в проведенні належного розрахунку і виплати грошової компенсації за дні невикористаних відпусток за період з 28.01.2020 року по 13.04.2024 року, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Суддя Кухар М.Д. з 19.06.2024 по 21.06.2024 та з 04.07.2024 по 05.07.2024 перебувала у відрядженні, з 08.07.2024 по 09.08.2024 перебувала у щорічній відпустці.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , проходив службу в органах прокуратури України з липня 2009 року по січень 2020 року, за останнім місцем служби з 22.10.2018 року по 28.01.2020 року на посаді прокурора військової прокуратури Луганського гарнізону в складі Військової прокуратури об`єднаних сил та перебував у статусі військовослужбовця відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» по день звільнення.

Наказом виконувача обов`язків військового прокурора об`єднаних сил від 22.01.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора військової прокуратури Луганського гарнізону та органів прокуратури з 28.01.2020, та виключено зі списків особового складу військової прокуратури.

Оскільки в день звільнення (28.01.2020) ОСОБА_1 не був розрахований у повному обсязі, він звернувся за захистом порушених прав до Харківського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 у справі № 520/16195/23 визнано протиправними дії Спеціалізованої прокуратури сфері оборони Східного регіону в частині не включення до грошової компенсації за дні невикористаної відпустки грошової винагороди за безпосередню участь в АТО/ООС, та зобов`язано здійснити саме різницю таких виплат з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем 13.04.2024 здійснено перерахунок та сплачено ОСОБА_1 недораховані кошти у сумі 19 162,66 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 11.04.2024 № 337, № 338, № 339.

Наразі позовні вимоги у справі № 520/12764/24 ОСОБА_1 мотивовано тим, що відповідачем, як на його думку, має бути нараховано та виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.07.2021 по 12.04.2024, але не більше як за шість місяців, з урахуванням середньоденної заробітної плати у розмірі 1431,26 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із Спеціалізованої прокуратури витрати на професійну правничу допомогу.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, організація та порядок діяльності якої визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону () є юридичною особою. Організаційно-правова форма - державна організація (установа, заклад). .

Орган до сфери управління якого належить - Офіс Генерального прокурора.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону № 1697-УІІ Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур.

Статтею 89 Закону № 1697-УІІ передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора.

Згідно зі ст. 90 Закону № 1697-VII фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону є розпорядником нижчого рівня, який у своїй діяльності підпорядкований Офісу Генерального прокурора, як головному розпоряднику, та в своїй діяльності координується через нього.

Механізм взаємодії між Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону та Офісом Генерального прокурора у випадку виникнення потреби у виконанні рішення суду про нарахування та виплату заробітної плати (грошового забезпечення) регулюється Бюджетним кодексом України та іншими законодавчими актами, що регулюють питання взаємовідносин між головним розпорядником бюджетних коштів та розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до приписів статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, шо належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, законодавством дійсно покладено на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Водночас, незгода працівника з розміром належних до виплати при звільненні сум повинна мати активні прояви шляхом звернення до роботодавця або безпосередньо до суду.

Це звернення повинно бути здійснене відразу після виплати цих сум чи ознайомленні з їхнім розміром або принаймні у достатньо стислі строки. Такі дії будуть свідчити про наявність спору щодо розміру належних йому сум при звільненні.

Діючим законодавством (ст. ст. 116, 117 КЗпП) передбачено лише компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні у випадку наявності розбіжностей при звільненні та прийняття рішення на користь фізичної особи.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-ІХ (далі - Закон № 2352-ІХ), який набрав чинності 19.07.2022, ст. 117 КЗпП України викладено у такій редакції: «У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті».

Пунктом 2.2 рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117,237-1 КЗпП України передбачено, що «для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку».

Велика Палата Верховного Суду е постанові від 13.05.2020 у справі № 810/451/17 зауважила, що за змістом ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності

Частина 2 ст. 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми при звільненні та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в ч. 1 ст. 117 КЗпП України).

Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця.

Аналогічний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13.05.2020 у справі № 810/451/17.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду та Верховним Судом неодноразово досліджувалося питання можливості зменшення судом розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду 26 червня 2019 року прийняла постанову у справі №761/9584/15-ц, у якій відступила від частини висновків Верховного Суду України, сформульованих у постанові від 27 квітня 2016 рої в справі за провадженням №6-1 13цс 16.

У постанові Велика Палата Верховного Суду вказано, що закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йо/ належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з робот зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Разом із тим, встановлений статтею 117 КЗпП України, механіз компенсації роботодавцем працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінк пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

За висновками, ухваленими Великою Палатою Верховного Суд; виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати ві розміру недоплаченої суми.

При цьому, Верховний Суд акцентує увагу на том, що, оскільки законодавство не містить чітких вимог та формули розрахунк; вказане питання лежить у площині свободи розсуду суду, тому, грошова сума: затримку розрахунку при звільненні, виконує саме компенсаторну функцій яка не є належним або фіксованим заробітком позивача.

Також, Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 у справі № 825/325/1 вказав, що при визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку необхідно враховувати розмір середнього заробітку позивача, сум заборгованості, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, те, що відповідач є органом державної влади, фінансуванн якого здійснюється з державного бюджету та інших обставин справи.

Аналогічна правова позиція щодо застосування принципу співмірності зазначена у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 по спраі № 524/1714/16-а та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 черви 2019 року по справі №761/9584/15-ц, які мають враховуватись до спірни правовідносин на виконання статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і частини п`ятої статті 242 КАС України.

Верховний Суд в постанові від 30.10.2019 року по справі № 806/2473/17 (адміністративне провадження № К/9901/2118/19) сформував правову позиці) щодо врахування істотності частки складових заробітної плати в порівнянні середнім заробітком за час затримки розрахунку.

Поряд з цим, у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2019 ро» у справі № 0940/1532/18 та у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 822/2663/15 викладена правова позиція щодо незастосування статті 117 КЗпП України до правовідносин, шо виникають у порядку виконані судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Зокрема рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Меньшакова проти України» від 08.04.2010 передбачено, шо компенсація затримки виплати заробітної плати відповідно до статті 117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної платі

З прийняттям судових рішень норми статей 116, 117 КЗпП України більш не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплати заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язані виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюєть матеріальними нормами трудового права.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 24.01.2018 у справі № 807/1502/15 від 27.06.2018 у справі № 810/1543/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 825/742/16, що при виборі і застосуванні норми права до спірні правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм праї викладених у постановах Верховною Суду.

Судом встановлено, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 у справі № 520/16195/23 визнані протиправними дії Спеціалізованої прокуратури сфері оборони Східного регіону в частині не включення до грошової компенсації за дні невикористаної відпустки грошової винагороди за безпосередню участь в АТО/ООС, зобов`язано нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за дні невикористаної відпустки з урахуванням грошової винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду, та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Доводи ОСОБА_1 про те, що остаточний розрахунок при звільнені здійснено Спеціалізованою прокуратурою лише 13.04.2024, на думку суду, є помилковим оскільки відповідно до платіжних інструкцій від 11.04.2024 за № 337, № 33 № 339 позивачу здійснено саме виплату компенсації за дні невикористані відпусток з урахуванням винагороди за участь в АТО/ООС на виконані рішення суду у справі №520/16195/23 у виконавчому провадженні №74338821.

Таким чином, нарахування та виплата ОСОБА_2 на підставі судового рішення у справі № 520/16195/23 різниці виплат урахуванням раніше виплачених сум, не є сумою, яка має бути виплачено працівнику при звільненні у розумінні вимог статті 116 КЗпП України.

Отже, аргументи та вимоги позивача ОСОБА_1 про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні період з 05.07.2021 по 12.04.2024, але не більше як за шість місяців, урахуванням середньоденної заробітної плати у розмірі 1431,26 грн., є безпідставними, не обґрунтованими, та такими, що не підлягаю задоволенню.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (вул. Маяковського, буд. 21, м. Краматорськ, Донецька область, 84333, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.