Справа № 640/8745/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8745/22 Суддя (судді) першої інстанції: Кочанова П.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати Накази Головного управління Національної поліції в Київській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» від «25» травня 2022 року за № 104 та «По особовому складу» від « 03» червня 2022 року за № 101 о/с;?

- поновити ОСОБА_1 на посаді Інспектора взводу №2 роти №2 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Миротворець» Головного управління Національної поліції в Київській області з « 06» червня 2022 року;

- стягнути з Головного управляння Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу із « 06» червня 2022 року по дату оголошення резолютивної частини судового рішення;

- допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що підстави для звільнення зі служби, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, перешкоджання поліцейським належним чином виконувати свої обов`язки, порушення Правил дорожнього руху та перешкоджання проведення службового розслідування, вчинення дій, які підривають авторитет поліції, є безпідставними, недоведеними та необґрунтованими. Наголошено, що на підтвердження вказаних порушень немає жодних складених процесуальних документів у відповідності до приписів законодавства України, які б фіксували такі порушення або притягали до відповідальності.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 прийнято до свого провадження та вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.10.2024.

06.09.2024, під № 35120 від Головного управління Національної поліції України в Київській області надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні апелянт та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 працював в органах внутрішніх справ з 04.06.2010 по 06.11.2015, в Національній поліції України - з 07.11.2015.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 28.04.2022 № 398, на підставі інформація про вчинення можливих неправомірних дій інспектором взводу № 2 роти № 2 БПСПОП «Миротворець» ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 призначено службове розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок, відповідно до якого, встановлено порушення ОСОБА_1 статей 3, 18, та 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1179 від 19.11.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 за № 1576/29706, пункту 2.5 Правил дорожнього руху, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, що виразилося у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, перешкоджанні поліцейським належним чином виконувати свої обов`язки, порушенні Правил дорожнього руху та перешкоджанні у проведені службового розслідування, вчиненні дій, які підривають авторитет поліції, внаслідок чого вирішено інспектора взводу № 2 роти № 2 БПСПОП «Миротворець» ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 25.05.2022 № 104 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області», на підставі висновку службового розслідування за порушення службової дисципліни, статей 3, 18, та 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1179 від 19.11.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 за № 1576/29706, пункту 2.5 Правил дорожнього руху, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, що виразилося у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, перешкоджанні поліцейським належним чином виконувати свої обов`язки, порушенні Правил дорожнього руху та перешкоджанні у проведені службового розслідування, вчиненні дій, які підривають авторитет поліції, інспектора взводу № 2 роти № 2 БПСПОП «Миротворець» ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 03.06.2022 № 101 о/с «По особовому складу» за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Миротворець», звільнено зі служби в поліції 06.06.2022.

Позивач вважаючи наказ про звільнення з посади протиправним звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того що позивачем допущено службової дисципліни, статей 3, 18, та 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1179 від 19.11.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 за № 1576/29706, пункту 2.5 Правил дорожнього руху, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, що виразилося у керуванні транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, перешкоджанні поліцейським належним чином виконувати свої обов`язки, порушенні Правил дорожнього руху та перешкоджанні у проведені службового розслідування, вчиненні дій, які підривають авторитет поліції, діяння є несумісним з його посадою, оскільки він скоїв проступок який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, тому застосовуючи найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У позовній заяві та у відповіді на відзив позивач посилається на те, що у справі № 372/1032/22 постановою Обухівського районного суду Київської області від 04.08.2022 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.04.2023 у справі № 372/915/23 скасовано постанову серії БАБ №641455 від 27 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Проте, за висновками суду першої інстанції, те, що провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закрито, а постанову скасовано за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, є слушними тільки в тій частині, що в діях позивача відсутній склад саме цих адміністративних правопорушень, проте не дисциплінарного проступку, при цьому, що встановлені факти дисциплінарних порушень позивача підтверджуються долученими до матеріалів справи поясненнями, свідченнями, фото- та відеодоказами. Натомість, доводи позивача, що у той день він не керував автомобілем та взагалі не перебував за кермом не підтверджено жодними доказами. Доводи позивача є суперечливими та неточними, що підтверджує висновки відповідача про намагання уникнути відповідальності за поведінку, яка не відповідала вимогам працівника органу поліції.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- відповідачем допущено порушення вимог чинного законодавства під час проведення службового розслідування, яке проведено дисциплінарною комісією необ`єктивно та упереджено, з грубими порушеннями порядку та процедури його проведення, з подальшим прийняттям протиправного рішення про притягнення мене до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з поліції, що в подальшому виразилося в протиправному виданні наказу про звільнення з поліції;

- суд при розгляді справи, не встановив та не надав належну оцінку порядку призначення та процедурі проведення службового розслідування. Порядок не передбачає проведення службового розслідування за інформацією;

- відповідачем, а ні у висновку службового розслідування, а ні у відзиві на позов, так і не зазначено та не долучено до матеріалів справи відповідного доказу на підставі якого було ініційовано призначення службового розслідування та винесення рішення у формі наказу ГУНП в Київській області від 28.04.2022 № 398;

- суд не встановив та не перевірив на підставі яких саме даних призначено службове розслідування та якими доказами це підтверджується;

- у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження;

- таким чином, судом залишено поза увагою та не дано оцінку діям/бездіяльності відповідача, яким проведено службове розслідування з порушенням вимог частин 1 та 3 статті 26 (Проведення службового розслідування в період дії воєнного стану) Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України»;

- судом при винесенні рішення у справі допущено порушення ч. 6 ст. 78 КАС України та не взято до уваги постанову Обухівського районного суду Київської області від 04.08.2022, якою адміністративне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 162-164), а також рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.04.2023 у справі № 372/915/23, яким скасовано постанову серії БАБ №641455 від 27 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн;

- крім того, судом не дано належну оцінку фактам порушення прав позивача відповідачем під час проведення службового розслідування.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIIІ (далі - Закон № 580-VІІІ) та Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", яким затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України, від 15.03.2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 580-VІІІ, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За змістом частини першої статті 8 Закону № 580-VІІІ, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до норм частини 1 статті 18 Закону № 580-VІІІ, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 18 Закону № 580-VІІІ, поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук. Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

Відповідно до приписів частин першої, третьої статті 19 Закону № 580-VІІІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Приписами частини першої статті 1 Дисциплінарного Статуту, передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного Статуту, передбачено, зокрема пунктами 1, 2, 5, 9, 13 визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до положень статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Водночас, за приписами ч. ч. 1-3 ст. 26 Дисциплінарного статуту, у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування стосовно заступників керівника Національної поліції України чи керівників територіальних органів Національної поліції України проводиться виключно дисциплінарною комісією.

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що у висновку службового розслідування відповідачем встановлено, що до Головного управління 27.04.2022 надійшла інформація про вчинення можливих неправомірних дій інспектором взводу № 2 роти № 2 БПСПОП «Миротворець» ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

У ході проведення службового розслідування встановлено, що відповідно до «Графіку несення служби особовим складом БПСПОП «Миротворець» у період з 25.04.2022 по 04.05.2022» 25.04.2022 ОСОБА_1 заступив на добове чергування по охороні адміністративної будівлі та забезпечення пропускного режиму до слідчого управління ГУНП в Київській області, яке розташована за адресою: вул. Дегтярівська 15-А, м. Київ.

27.04.2022 о 19.00 до диспетчера територіальної оборони смт. Козин, Обухівського району, Київської області надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що у вказаний період часу невідомий чоловік на автомобілі марки «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , чіпляється до її неповнолітньої доньки ОСОБА_9.

З метою реагування на вказане повідомлення диспетчером було направлено на місце події групу швидкого реагування територіальної оборони вул. Садова, 33, смт. Козин, Обухівського району, Київської області та прибувши, виявили невідомого громадянина, а саме водія автомобіля марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, поводив себе неадекватно та мав при собі зброю.

Під час з`ясування обставин події, членами вищезазначеного збройного формування було встановлено, що вказаним водієм виявився працівник поліції - ОСОБА_1 , у зв`язку з чим про вказану подію було повідомлено Головне управління Національної поліції в Київській області.

Разом з тим, під час встановлення всіх обставин події було з`ясовано, що ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія.

Ураховуючи вказані обставини, на місце події було направлено групу реагування патрульної поліції Обухівського районного управління поліції, які встановили, що ОСОБА_1 дійсно перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, які підпадають під перелік ознак, визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, а саме останній мав запах алкоголю з порожнини рота, нечітку мову та поведінку, що не відповідала обстановці.

У подальшому, працівниками поліції запропоновано пройти медичне освідування з метою встановлення наркотичного чи алкогольного сп`яніння, на що останній у порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху (водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) у присутності двох свідків відмовився.

При цьому, свідком вказаних обставин був громадянин ОСОБА_3 , який під час опитування пояснив, що проживає в смт. Козин, Обухівського району, Київської області по вул. Садова 33 та 27.04.2022 близько 20:00 він, перебуваючи біля під`їзду свого будинку, помітив як автомобіль марки «Volkswagen Golf» з номерним знаком НОМЕР_1 червоного кольору зупинився біля нього, а приблизно через 2 хвилини до вказаного автомобіля під`їхав автомобіль марки «Рено Дастер», номерний знак НОМЕР_3 , з якого вийшли ТРО Козинської ОТГ.

Також, ОСОБА_3 зазначив, що з автомобіля марки «Volkswagen Golf» ніхто не виходив, у салоні був лише один водій, ОСОБА_1 , пасажирів у ньому не було.

Ураховуючи викладене, членами групи реагування патрульної поліції було підтверджено факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля марки «Volkswagen Golf» з номерним знаком НОМЕР_1 червоного кольору.

У зв`язку з викладеним, стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 076052, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 641456 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а автомобіль вилучено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів.

Відповідач дійшов висновку, що вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог підпункту а) пункту 2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху, яким визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Також, у висновку вказано, що під час вказаної події ОСОБА_1 перебував поза службою у цивільному одязі з пристроєм для відстрілу набоїв споряджених гумовими кулями несмертельної дії марки «ФОРТ-17» серії В1 № 13426 (дозвіл виданий 03.02.2021 ВКОЗ у СДС УПД ГУНП в Київській області на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_4 , дійсний до 03.02.2024), при цьому пред`являв службове посвідчення працівника поліції.

У ході проведення службового розслідування, дисциплінарною комісією було здійснено виїзд на місце події, взято докази з відеокамер, з яких установлено, що за кермом вказаного автомобіля дійсно перебував ОСОБА_1 .

Ураховуючи вказане, з урахуванням фото- та відеодоказів, показах свідків, відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив дії, які підривають авторитет Національної поліції У країни та принижують високе звання поліцейського.

Окрім цього, у ході проведення службового розслідування встановлено, що відповідно до «Книги видачі й приймання озброєння БПСПОП «Миротворець» ГУНП в Київській області» інвентарний № 25, 25.02.2022 ОСОБА_1 отримав на постійне зберігання табельну вогнепальну зброю марки «ПМ» серії НОМЕР_5 та під час вищевказаної події перебував без неї, що вказує на порушення вимог пп.6 п.10 розд.І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, де визначено, що категорично забороняється залишати зброю без нагляду, а також передавати її іншим особам.

Колегія суддів, з урахуванням встановлених обставин, звертає увагу на те, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Як вбачається з висновку службового розслідування відносно позивача, в його діях встановлені порушення службової дисципліни, статей 3, 18, та 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1179 від 19.11.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 за № 1576/29706, пункту 2.5 Правил дорожнього руху, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, що виразилося у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, перешкоджанні поліцейським належним чином виконувати свої обов`язки, порушенні Правил дорожнього руху та перешкоджанні у проведені службового розслідування, вчиненні дій, які підривають авторитет поліції.

У позовній заяві та у відповіді на відзив позивач посилається на те, що у справі № 372/1032/22 постановою Обухівського районного суду Київської області від 04.08.2022 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також, позивач вказує на те, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.04.2023 у справі № 372/915/23 скасовано постанову серії БАБ №641455 від 27 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Судом першої інстанції вказані доводи були відхилені.

У контексті наведеного, колегія суддів зазначає, що у справах щодо звільнення з публічної служби за дисциплінарний проступок, на відміну від справ про адміністративні правопорушення або кримінальних проваджень, має надаватись оцінка усім доказам, що були зібрані під час службового розслідування, а не притягнення особи до відповідальності, не перешкоджає можливості притягнення особи до дисциплінарної відповідальності та не спростовує зібрані та проаналізовані службовим розслідуванням обставини та фактичні обставини.

Колегія суддів, у контексті доводів апелянта, наголошує на тому, що адміністративна і дисциплінарна відповідальність, є різними видами юридичної відповідальності та в межах розгляду цієї справи, суд не досліджує питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а лише надає правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Тож, відсутність притягнення до адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, відповідач/відповідний дисциплінарний орган має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення. Однак, звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судом, як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Для спростування преюдиційних обставин, учасник процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Суд враховує, що у межах розгляду цієї справи не досліджуються питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним саме дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни/етики поліцейського. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту, не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за відповідних підстав.

Водночас, у ході судового розгляду справи позивачем не наведено будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам вчиненого дисциплінарного проступку, на противагу чому, встановлені факти дисциплінарних порушень позивача підтверджуються долученими до матеріалів справи поясненнями, свідченнями, фото- та відеодоказами. Натомість, доводи позивача, що у той день він не керував автомобілем та взагалі не перебував за кермом не підтверджено жодними доказами.

Долучені позивачем 02.05.2022 відповідачу доповнення до пояснень, до яких додано пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в яких зазначено, що 27.04.2022 близько 19 год. 00 хв. вищевказані особи перебували за адресою Київська область, Обухівський район, смт Козин, Садова 33 та при цьому бачили, що автомобіль марки «Volkswagen Golf» з номерним знаком НОМЕР_1 не рухався, стояв припаркований на подвір`ї і ОСОБА_1 за його кермом не перебував, обґрунтовано було відхилено судом першої інстанції, адже пояснення суперечить інформації з камери відеоспостереження, з якої попередньо ОСОБА_1 надав зображення, на якому зафіксовано як автомобіль марки «Volkswagen Golf» о 19 год. 23 хв. 27.04.2022 зупиняється біля вказаного приміщення.

Отже, суд першої інстанції мав підстави констатувати, що доводи позивача є суперечливими та неточними.

При цьому, опитаний ОСОБА_8 , в рамках службового розслідування, пояснив, що у його підпорядкуванні проходить службу інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Миротворець» ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , який за порушення службової дисципліни вже звільнявся з лав Національної поліції та відновлений відповідно до рішення суду. Вказаний факт порушення службової дисципліни також стосувався керування позивачем транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем було допущено службової дисципліни, статей 3, 18, та 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1179 від 19.11.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 за № 1576/29706, пункту 2.5 Правил дорожнього руху, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, що виразилося у керуванні транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, перешкоджанні поліцейським належним чином виконувати свої обов`язки, порушенні Правил дорожнього руху та перешкоджанні у проведені службового розслідування, вчиненні дій, які підривають авторитет поліції, діяння є несумісним з його посадою, оскільки він скоїв проступок який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, тому застосовуючи найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Зазначені апелянтом та його представником у судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги доводи про те, що позивач не меребував на місці та у визначений дисциплінарним розслідуванням час, матеріали про вчинення адміністративного правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи та були сфальшовані проти нього, є суб`єктивними та не підтверджуються доказами по справі. Крім того, позивач не звертався до правоохоронних органів з цього приводу.

Решта доводів та посилань сторін у справі вказаних висновків суду по суті спору не спростовують.

Процедурних порушень проведення огляду позивача, які б могли вплинути на результат розгляду даного спору, не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що саме по собі порушення процедури проведення службового розслідування та прийняття висновку, не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Не кожен дефект акта призводить до його неправомірності.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод "оцінки справедливості процесу в цілому" не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу.

Суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення процедури проведення службового розслідування, а також інших процедурних питань не можуть потягнути за собою скасування оскаржуваних наказів, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку.

Щодо доводів апелянта про порушення відповідачем процедури здійснення службового розслідування та порушення його прав щодо надання пояснень та участі у його проведенні, колегія суддів їх бере до уваги, проте констатує, що останні не спростовують наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку та не можуть нівелювати результати службового розслідування, адже відповідачем не було допущено фундаментальних порушень при проведенні службового розслідування.

Загалом, на переконання колегії суддів, доводи сторони позивача зводяться до того, щоб уникнути притягнення до дисциплінарної відповідальності.

З точки зору стороннього розсудливого спостерігача, наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися на службі/в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Отже, в цьому випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто, останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Це порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та ігнорування ним вимог чинного законодавства.

За висновками колегії суддів, матеріалами службового розслідування доведено наявності у діях позивача складу дисциплінарного проступку, що є достатньою підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби з поліції, адже поведінка позивача, як поліцейського, суперечила загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції.

Водночас, як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Звежинський проти Польщі» (заява № 34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії» (заява № 63235/00).

За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено 16.10.2024.