Справа № 420/13189/24
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/13189/24

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії, відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період роботи з 01.09.2013 до 03.07.2014 та з 04.07.2014 до 31.12.2023, та зобов`язати нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу періодів роботи на посаді "Завідувач навчально-методичного кабінету" з 01.09.2013 р. по 03.07.2014 р. та "Завідувач навчально-виробничої практики" з 04.07.2014 р. до 31.12.2023 р. у Комунальному закладі "Балтський педагогічний фаховий коледж", який дає право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії, відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії, відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії, відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період роботи на посаді "Завідувач навчально-методичного кабінету" з 01.09.2013 р. по 03.07.2014 р. та "Завідувач навчально-виробничої практики" з 04.07.2014 р. до 31.12.2023 р. у Комунальному закладі "Балтський педагогічний фаховий коледж";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії, відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позову вказувала, що 04.01.2024 р. звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.04.2024 р. № 25 позивачу відмовлено у виплаті вказаної грошової допомоги, оскільки відповідач не зарахував до спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги період роботи з 01.09.2013 р. по 31.12.2023 р. на посаді завідуючої навчально-методичним кабінетом КЗ "Балтський педагогічний фаховий коледж", з 04.07.2014 р. на посаді завідуючої навчально-виробничої практики КЗ "Балтський педагогічний фаховий коледж", так як зазначені посади не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 909 від 04.11.1993 р. Наголосила на тому, що Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" за № 963 від 14.06.2000 р. затверджено відповідний перелік, до якого входять посади педагогічних працівників "завідувач навчально-методичного кабінету" та "завідувач, керівник виробничої (навчальної) практики", а відсутність даних посад у Переліку закладів та установ за № 909 свідчить про неякісне правове регулювання, яке не повинно обмежувати соціальних прав особи. Позивач вважає дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, тому звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволена частково.

Визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.04.2024 № 25 про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального страхового стажу період роботи на посаді "Завідувач навчально-методичного кабінету" з 01.09.2013 по 03.07.2014 та "Завідувач навчально-виробничої практики" з 04.07.2014 до 31.12.2023 у Комунальному закладі "Балтський педагогічний фаховий коледж".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції проігноровано те, що позивачем не підтверджено належним чином підстави для зарахування йому спеціального стажу.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 04.01.2024 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із записами у трудовій книжці серія НОМЕР_1 позивач у період з 01.09.2013 по 03.07.2014 працювала на посаді "Завідувач навчально-методичного кабінету", а з 04.07.2014 по 31.12.2023 на посаді "Завідувач навчально-виробничої практики" у Комунальному закладі "Балтський педагогічний фаховий коледж".

04.01.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої п.7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі десяти місячних пенсій.

Рішенням відповідача від 18.04.2024 №25 позивачу відмовлено у виплаті вказаної грошової допомоги, у зв`язку з тим, що позивач на день досягнення пенсійного віку не працювала на посаді, яка дає право на призначення пенсія за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Страховий стаж позивача становить 42 роки 00 місяців 15 днів.

Спеціальний страховий стаж роботи становить 28 років 10 місяців 10 днів.

До спеціального стажу роботи позивача не зараховано період роботи з 01.09.2013 по 31.12.2013 на посаді завідуючої навчально-методичним кабінетом КЗ "Балтський педагогічний фаховий коледж" та період роботи з 04.07.2014 до 31.12.2023 на посаді завідуючої навчально-виробничою практикою КЗ "Балтський педагогічний фаховий коледж", оскільки зазначені посади не передбачені Переліком № 909.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем протиправно відмовлено позивачеві у призначенні одноразової грошової допомоги лише через те позивач на день досягнення пенсійного віку не працювала на посаді, яка дає право на призначення пенсія за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", водночас, судом встановлено протилежне, а також враховуючи, що позивач до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку іншу пенсію, ОСОБА_1 має право на призначення грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909), визначені заклади і установи охорони здоров`я та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно розділу 1 "Освіта" Переліку № 909 до стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років віднесено роботу у вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Як встановлено судом, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги зазначено те, що переліком посад, роботи на яких дає право на пенсію за вислугу років посада "завідувач" не передбачена, а тому період роботи позивача у Комунальному закладі "Балтський педагогічний фаховий коледж" з 01.09.2023 по 03.07.2014 на посаді "Завідувач навчально-методичного кабінету" та з 04.07.2014 до 31.12.2023 на посаді "Завідувач навчально-виробничої практики" не зараховано, а відтак право на отримання одноразової грошової виплати у розмірі 10 пенсій позивач не має.

Відповідно до абз.1 п.3 ч.1 ст.28 Закону України "Про вищу освіту" коледж - заклад вищої освіти або структурний підрозділ університету, академії чи інституту, що провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження та/або творчу мистецьку діяльність. Коледж також має право відповідно до ліцензії (ліцензій) забезпечувати здобуття профільної середньої, професійної (професійно-технічної) та/або фахової передвищої освіти.

Приписами ч.2 ст.53 Закону України "Про вищу освіту" визначено, що педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у вищих навчальних закладах провадять навчальну, методичну та організаційну діяльність.

Згідно з ч.3 ст.55 Закону України "Про вищу освіту" повний перелік посад науково-педагогічних і педагогічних працівників вищих навчальних закладів установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, у Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, посади "завідувач виробничої (навчальної) практики" та "завідувач навчально-методичного кабінету (лабораторії)" відноситься до педагогічних.

Приписами ст.62 Закону № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, саме трудова книжка працівника є основним документом, який підтверджує його трудовий стаж. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 р. у справі № 159/4315/16-а та від 26.04.2021 у справі № 348/2180/16-а.

Як вбачається з наданої до суду копії трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач у період з 01.09.2013 по 03.07.2014 працювала на посаді "Завідувач навчально-методичного кабінету", а з 04.07.2014 по 31.12.2023 на посаді "Завідувач навчально-виробничої практики" у Комунальному закладі "Балтський педагогічний фаховий коледж".

Таким чином, апеляційний суд, як і суд першої інстанції дійшов висновку, що період роботи позивача на посаді "Завідувач навчально-методичного кабінету" з 01.09.2013 по 03.07.2014 та "Завідувач навчально-виробничої практики" з 04.07.2014 до 31.12.2023 у Комунальному закладі "Балтський педагогічний фаховий коледж" підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи, навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Відповідно до пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі Порядок №1191).

Відповідно до пунктів 2 та 4 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені:

переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років";

переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення".

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з пунктами 5-7 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.

З аналізу наведених норм Верховний Суд в постанові від 15 червня 2022 року у справі № 200/854/19-а зробив висновок, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

Матеріалами справи підтверджено та доводами апеляційної скарги не спростовано, що позивач станом на дату звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області досягла 60-річного віку, з 04.01.2024 їй вперше призначена пенсія за віком. Вихід позивачем на пенсію здійснено з посади "Завідувач навчально-виробничої практики" Комунального закладу "Балтський педагогічний фаховий коледж", до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій не отримувала.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року у справі № 420/13189/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 15.10.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький