Справа № 420/25108/24
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №95 від 26.06.2024р; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи Позивача: - період роботи згідно з вкладишем до трудової книжки від 30.10.1984р. УКР №0453939; - період роботи з 05.02.1985р. по 01.07.1991р. водієм 2-го класу у 1 а/о Автоколоні №2213 Одеського автоуправління, яка в подальшому була перейменована в Одеське НОМЕР_1 та яке у свою чергу було перейменоване в АТП-15156 Одеського територіального виробничого об`єднання автомобільного транспорту; - період роботи з 10.07.1981р. по 30.03.1982р., з 06.09.1984р. по 03.01.1985р. у колгоспі ім. Дзержинського с. Голинченці; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати Позивачу пенсію за віком з моменту звернення, а саме з 20.06.2024р. та довічно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області йому відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав недостатності страхового стажу для призначення пенсії. Так, до страхового стажу не зараховано період роботи згідно з вкладишем до трудової книжки від 30.10.1984р. УКР №0453939; - період роботи з 05.02.1985р. по 01.07.1991р. водієм 2-го класу у 1 а/о Автоколоні №2213 Одеського автоуправління, яка в подальшому була перейменована в Одеське НОМЕР_1 та яке у свою чергу було перейменоване в АТП-15156 Одеського територіального виробничого об`єднання автомобільного транспорту; - період роботи з 10.07.1981р. по 30.03.1982р., з 06.09.1984р. по 03.01.1985р. у колгоспі ім. Дзержинського с. Голинченці. Наявність сумнівів щодо некоректних записів у документах із сторони відповідача може бути лише підставою для перевірки, однак відсутність документів по цьому підприємству на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості, оформлені належним чином, та позбавляти права на належне пенсійне забезпечення. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Ухвалою судді від 13.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області до участі в справі як другого відповідача.

27.08.2024 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою від 20.06.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 (далі Закон № 1058). За принципом екстериторіальності зазначену заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області області. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу станом на 01 січня 2024 року не менше 31 року. Вік Позивача на момент подання заяви становив 60 років, страховий стаж Позивача складав 23 роки. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 95 від 26.06.2024 Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю 31 року страхового стажу. Враховуючи вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області правомірно відмовило Позивачу у призначенні пенсії за віком через відсутність стажу роботи у розмірі 31 року. До страхового стажу Позивача при цьому не було зараховано періоди роботи з 10.07.1981 по 30.03.1982, з 06.09.1984 по 03.01.985, з 05.02.1985 по 01.07.1991, оскільки Позивачем не було надано до Головного управління оригіналу трудової книжки з відповідними записами про роботу у зазначені періоди. Позивачем було надано до Головного управління довідки № 63-Ф-11.-21 від 07.02.2024, № 01-13-121 від 10.05.2024, № 01-13-120 від 10.05.2024 про підтвердження наявного трудового стажу. Однак, надані Позивачем довідки не були враховані при обчисленні страхового стажу з наступних підстав: 1) період роботи з 05.02.1985 по 01.07.1991 відповідно до наданої довідки № 63- Ф-11.1-21 від 07.02.2024 не було враховано, оскільки в наказі про прийняття на роботу прізвище особи не відповідає паспортним даним Позивача; 2) періоди роботи в колгоспі з 10.07.1981 по 30.03.1982, з 06.09.1984 по 03.01.1985 згідно з довідками № 01-13-121 від 10.05.2024 та № 01-13-120 від 10.05.2024 не були враховані, оскільки по батькові особи не відповідає паспортним даним Позивача, а також довідка не містить посилання на дати та номера наказів, якими встановлено мінімум участі у громадському господарстві на кожен рік. Таким чином, з урахуванням наведених норм матеріального права та обставин справи, Позивачем не було надано до територіального органу Пенсійного фонду України належні документи, які б підтверджували період здійснення ним трудової діяльності у спірні періоди. Враховуючи вищевикладене, позовна вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає.

27.08.2024 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2024 по 31.12.2024 не менше 31 року. Згідно з наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача становить 23 роки . До страхового стажу не зараховано: - періоди роботи згідно з вкладкою до трудової книжки колгоспника від 30.10.1984 НОМЕР_2 , оскільки відповідно до пункту 7 Положення № 310 вкладка видається як доповнення до трудової книжки та є недійсною без трудової книжки; - періоди роботи згідно з вкладкою до трудової книжки від 30.10.1984 НОМЕР_2 : - робота в колгоспі з 10.07.1981 по 30.03.1982, з 06.09.1984 по 03.01.1985, оскільки записи щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві за кожен рік не містять підстав, номерів та дат підстав внесення записів за кожен рік. В уточнюючих довідках від 10.05.2024 № 01-13-120, № 01-13-121, що видані Комунальною установою «Трудовий архів Шаргородської міської ради», по-батькові особи вказано не повне, довідка потребує перевірки; - робота в Автоколонні № 2213 з 05.02.1985 по 01.07.1991, оскільки дату прийняття на роботу дописано, рік наказу на прийняття виправлено і не завірено належним чином. В уточнюючій довідці від 07.02.2024 № 63-Ф-11.1-21, що видана Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради, в наказі на прийняття прізвище заявника не відповідає паспортним даним, довідка про заробітну плату за даний період від 07.02.2024 № 64-Ф-11.1-21 потребує перевірки.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, 20.06.2024 року до територіального органу Пенсійного фонду України звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування зі змінами». Надав наступні копії сканованих документів: паспорта, ідентифікаційного коду, вкладки до трудової книжки, довідки про строкову військову службу, довідок про стаж.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» (далі - Постанова № 25-1) передбачено опрацювання заяв про призначення / перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22- 1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке було уповноважене розглянути подану позивачем заяву.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області № 95 від 26.06.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 95 від 26.06.2024 вбачається, що відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи - з 01 січня 2024, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 років

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року від 24 до 34 років, після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2028 року від 15 до 25 років.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж заявника становить 23 роки 0 місяців 0 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з вкладкою до трудової книжки від 30.10.1984 НОМЕР_2 , оскільки вкладка до трудової книжки вважається недійсною без трудової книжки.

Періоди роботи згідно з вкладкою до трудової книжки від 30.10.1984 НОМЕР_2 з 05.02.1985 по 01.07.1991 дату прийняття на роботу дописано, рік наказу на прийняття виправлено і не завірено належним чином, в уточнюючій довідці від 07.02.1985 № 63-Ф-11.1-21 в наказі на прийняття прізвище заявника не відповідає прізвищу в паспорті, довідка про заробітну плату за даний період від 07.02.2024 № 64-Ф-11.1-21 потребує перевірки.

Період роботи в колгоспі 10.07.1981 по 30.03.1982, з 06.09.1984 по 03.01.1985 згідно з вкладкою до трудової книжки від 30.10.1984 НОМЕР_2 оскільки записи щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві за кожен рік не містять підстав, номерів та дат підстав внесення записів за кожен рік та в довідці від 10.05.2024 № 01-13-121,01-13-120 по батькові особи вказано не повне, довідка потребує перевірки.

Страховий стаж з 01.10.1999 року обчислено за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За наведених обставин Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення відмовити заявнику в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування зі змінами», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Також ГУ ПФУ в Одеській області зазначає, що позивачем було надано до Головного управління довідки № 63-Ф-11.-21 від 07.02.2024, № 01-13-121 від 10.05.2024, № 01-13-120 від 10.05.2024 про підтвердження наявного трудового стажу.

Однак, надані позивачем довідки не були враховані при обчисленні страхового стажу з наступних підстав:

1) період роботи з 05.02.1985 по 01.07.1991 відповідно до наданої довідки № 63- Ф-11.1-21 від 07.02.2024 не було враховано, оскільки в наказі про прийняття на роботу прізвище особи не відповідає паспортним даним Позивача;

2) періоди роботи в колгоспі з 10.07.1981 по 30.03.1982, з 06.09.1984 по 03.01.1985 згідно з довідками № 01-13-121 від 10.05.2024 та № 01-13-120 від 10.05.2024 не були враховані, оскільки по батькові особи не відповідає паспортним даним Позивача, а також довідка не містить посилання на дати та номера наказів, якими встановлено мінімум участі у громадському господарстві на кожен рік.

Зважаючи на неправомірність відмови в зарахуванні періодів роботи до страхового стражу згідно трудової книжки та додаткових документів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 24 Закону №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До дати набрання чинності Законом України №1058-IV, а саме до 01.01.2004 стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж. Так відповідно до норм Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», що набрав чинності 01.01.1992 та в редакції Закону від 11.02.1998, що діяла станом на 18.08.1999 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого ПКМУ від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Тобто, виключно у випадку не підтвердження записами трудової книжки пільгового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності пошуку свідків чи звернення до даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на матеріали справи, ОСОБА_1 документально підтвердив наступну трудову діяльність:

10.07.1981 прийнятий в члени колгоспу ім. Дзержинського с. Голинченці на роботу шофером. 30.03.1982 звільнений з роботи у зв`язку із призовом до лав Радянської армії;

з 09.05.1982 по 06.05.1984 служба в лавах Радянської армії;

06.09.1984 прийнятий в колгосп ім. Дзержинського с. Голинченці шофером. 03.01.1985р. звільнений з роботи у зв`язку із виїздом по комсомольській путівці на ударну будову;

05.02.1985 прийнятий водієм 2-го класу до 1 а/о Автоколони №2213 Одеського автоуправління. Автоколона №2213 Одеського автоуправління перейменована в Одеське НОМЕР_1 на підставі наказу №91 від 29.04.1986р. АТП 25156 перейменоване в АТП-15156 Одеського територіального виробничого об`єднання автомобільного транспорту на підставі наказу міністра транспорту УССР №3 від 27.07.1988р. 01.07.1991р. звільнений за власним бажанням;

02.07.1991 прийнятий водієм на автомобіль КАМАЗ-53212 в мале підприємство з виробництва сільськогосподарської продукції «Алекс». 04.12.1992 звільнений за власним бажанням;

01.09.1993 прийнятий на роботу в ЖЕП-96 садівником. 02.05.1995 звільнений за власним бажанням;

07.11.2001 прийнятий до ПП ОСОБА_2 водієм на автомобіль «Мерседес». 10.01.2002 звільнений;

11.01.2002 прийнятий до ПП ОСОБА_3 водієм на автомобіль «Мерседес». 30.07.2002 звільнений за власним бажанням;

20.08.2002 прийнятий водієм до ТОВ «С.М.Т. ЛТД». 30.06.2007 звільнений за власним бажанням;

01.05.2009 прийнятий на посаду водія до ТОВ «ФОРМАГ». 20.11.2015 переведений на посаду водія автотранспортних засобів. 02.08.2016р. звільнений за власним бажанням;

13.09.2016 прийнятий в ТОВ «ВВІ-АГРО» на посаду водія. 03.01.2017 звільнений за власним бажанням;

22.08.2017 прийнятий в ТОВ «ВВІ-АГРО» на посаду водія. 08.10.2021 звільнений за угодою сторін;

11.05.2023 прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів до ПП «Транс Логістик».

Вказані відомості відображені у вкладиші до трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 .

Щодо незарахування періодів роботи згідно з вкладкою до трудової книжки від 30.10.1984 НОМЕР_2 , оскільки вкладка до трудової книжки вважається недійсною без трудової книжки слід зазначити наступне.

На момент внесення у вкладиш до трудової книжки позивача записів була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах та організаціях, затверджених постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року (далі Інструкція № 162).

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції № 162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Пунктом 2.4 Інструкції № 162 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

В подальшому питання заповнення трудових книжок регламентується наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі -Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання додаткових документів на підтвердження трудового стажу передбачено у разі відсутності трудової книжки або якщо записи про періоди роботи містять неправильні чи неточні записи саме про періоди роботи.

Згідно із пп. 2.2 п. 2 Інструкції № 58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст" "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньокваліфікаційному рівні, на стажування.

Відповідно до пп. 2.11 п. 2 Інструкції № 58, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

За приписами пп. 2.12 п. 2 Інструкції № 58 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пп. 2.4. п.2 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За обставин розглядуваного спору, ГУ ПФУ в Донецькій області не зараховано до страхового стажу період роботи згідно вкладкою до трудової книжки від 30.10.1984 НОМЕР_2 , оскільки вкладка до трудової книжки вважається недійсною без трудової книжки.

Вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 був заповнений відповідальним працівником колгоспу ім. Дзержинського с. Голинченці 30.10.1984 на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

За установленою судовою практикою, однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки; не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

У постановах від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 31.03.2020 у справі №127/16245/17, від 28.04.2020 у справі №607/4973/16-а та від 19.06.2020 у справі №376/848/17-а Верховний Суд вказав, що "... соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Громадяни України наділені правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Отже враховуючи відсутність вини позивача у тому, що роботодавець (колгосп ім. Дзержинського с. Голинченці) видав вперше йому замість бланку трудової книжки бланк вкладення до трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки саме на роботодавця, як уже зазначалося вище, покладено відповідальність за дотримання правил ведення трудової книжки.

Відтак, не можна погодитися із діями ГУ ПФУ в Донецькій області щодо неврахування трудового стажу позивача, підтвердженого вкладишем до трудової книжки серії НОМЕР_2 та за таких обставин позивачу безпідставно не зараховано до стажу періоди роботи згідно вкладишу до трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи згідно вкладкою до трудової книжки від 30.10.1984р. УКР №0453939 з 05.02.1985р. по 01.07.1991р. дату прийняття на роботу дописано, рік наказу на прийняття виправлено і не завірено належним чином, в уточнюючій довідці від 07.02.1985р. №63-Ф-11.1-21 в наказі про прийняття прізвище заявника не відповідає прізвищу в паспорті, довідка про заробітну плату за даний період від 07.02.2024р. №64-Ф-11.1-21 потребує перевірки слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців», при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Вимоги щодо внесення записів про звільнення з роботи та завірення печаткою титульного аркушу трудової книжки та запису про звільнення прямо передбачені Інструкцією №162 та Інструкцією №58.

Однак позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу в позивача за спірний період.

З урахуванням вищезазначеного вбачається висновок, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Щодо висновку ГУ ПФУ в Донецькій області про те, що згідно уточнюючій довідці від 07.02.1985 № 63-Ф-11.1-21 в наказі про прийняття прізвище заявника не відповідає прізвищу в паспорті слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі цього Закону, також, відповідає п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У трудовій книжці позивача вказано, що у період з 05.02.1985 по 01.07.1991 він працював водієм 2-го класу у 1 а/о Автоколоні №2213 Одеського автоуправління, яка в подальшому була перейменована в Одеське НОМЕР_1 та яке у свою чергу було перейменоване в АТП-15156 Одеського територіального виробничого об`єднання автомобільного транспорту.

Як наслідок, вказані записи про період роботи є першочерговими та за їх наявності ГУ ПФУ в Донецькій області взагалі не мало права вимагати уточнюючих довідок, а тим більше відмовляти у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з підстав наявності певних недоліків в оформлені уточнюючої довідки.

Враховуючи викладене, ГУ ПФУ в Донецькій області протиправно не зарахувало до страхового стажу Позивача період роботи з 05.02.1985 по 01.07.1991.

Щодо твердження ГУ ПФУ в Донецькій області про те, що довідка про заробітну плату за даний період від 07.02.2024 № 64-Ф-11.1-21 потребує перевірки слід зазначити наступне.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. (ч.3 ст.44 Закону №1058-IV).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1).

Згідно п.2.1 Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10 Порядку №22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Згідно ст.101 Закону №1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу наведених вище положень законодавства слідує, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 1 липня 2000 року є подання відповідної довідки та підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

При цьому, у разі сумніву в розмірі заробітної платні, яка враховується при обчисленні пенсії, орган Пенсійного фонду України має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Надана Позивачем на адресу Відповідача архівна довідка №64-Ф-11.1-21 складена за формою додатку №1 до Порядку №22-1 та відповідає формі та змісту додатку №5 Порядку №22-1 та вимогам частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Жодних недоліків щодо наявності обов`язкових реквізитів вказана довідка не містять. Також відповідачем не вказано чи вчинялись ним дії, щодо проведення перевірки вказаної довідки.

У постанові від 12 квітня 2021 року у справі №219/4550/17 Верховний Суд зазначив, що посилання відповідача на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для неприйняття до уваги поданої довідки у відповідача були відсутні.

У постанові від 21 лютого 2020 року у справі №291/99/17 Верховний Суд зазначив, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Враховуючи викладене, неврахування відповідачем 1 довідки №64-Ф-11.1-2 з підстав того, що вона потребує перевірки є протиправним.

Щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі 10.07.1981р. по 30.03.1982р., з 06.09.1984р. по 03.01.1985 згідно з вкладкою до трудової книжки від 30.10.1984р. УКР №0453939 оскільки записи щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві за кожен рік не містять підстав, номерів та дат підстав внесення записів за кожен рік та в довідці від 10.05.2024р. №01-13-121, 01-13-120 по батькові особи вказано не повне, довідка потребує перевірки слід зазначити наступне.

Як зазначалося вище, 10.07.1981 позивач прийнятий в члени колгоспу ім. Дзержинського с. Голинченці на роботу шофером; 30.03.1982 звільнений з роботи у зв`язку із призовом до лав Радянської армії; 06.09.1984 прийнятий в колгосп ім. Дзержинського с. Голинченці шофером; 03.01.1985 звільнений з роботи у зв`язку із виїздом по комсомольській путівці на ударну будову. Вказані відомості відображені у вкладиші до трудової книжки НОМЕР_2 .

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Записи у трудову книжку позивача щодо спірного періоду роботи з 10.07.1981 по 30.03.1982, з 06.09.1984 по 03.01.1985 були вчинені колгоспом ім. Дзержинського с. Голинченці та саме на дану організацію покладений обов`язок щодо ведення трудової книжки та як наслідок і відповідальність за неналежне ведення трудових книжок.

Одночасно з цим, пенсійне управління не заперечує самого факту роботи позивача у спірний період у колгоспі ім. Дзержинського с. Голинченці, а не зараховує спірний період роботи за формальних помилок у оформлені трудової книжки.

Водночас, позивачем на адресу відповідачів надавались довідки від 10.05.2024 №01-13-121, 01-13-120, які містили відомості щодо заробітної плати позивача та кількості відпрацьованих людино-днів.

ГУ ПФУ в Донецькій області не прийняло дані довідки до уваги лише з формальних підстав виявив скорочення по-батькові Позивача у вказаних довідках. При цьому ГУ ПФУ в Донецькій області не скористалося правом на проведення перевірок вказаних довідок, а обмежився лише посиланням, що довідка потребує перевірки та саме з цієї причини прийняв рішення про відмову у пенсії. Враховуючи викладене, ГУ ПФУ в Донецькій області протиправно не зарахувало до страхового стажу роботи позивача періоди з 10.07.1981 по 30.03.1982, з 06.09.1984 по 03.01.1985 внаслідок чого протиправно позбавило позивача права на пенсію.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 95 від 26.06.2024.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить ) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Відтак, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області, в якому позивач перебуває на обліку, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в даній справі.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 95 від 26.06.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 20.06.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, а саме в частині врахування до страхового стажу періоду роботи з період роботи згідно з вкладишем до трудової книжки від 30.10.1984 НОМЕР_2 ; з 05.02.1985 по 01.07.1991 водієм 2-го класу у 1 а/о Автоколоні №2213 Одеського автоуправління, яка в подальшому була перейменована в Одеське НОМЕР_1 , та яке у свою чергу було перейменоване в АТП-15156 Одеського територіального виробничого об`єднання автомобільного транспорту; з 10.07.1981 по 30.03.1982, з 06.09.1984 по 03.01.1985 у колгоспі ім. Дзержинського с. Голинченці.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн. 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк