Справа № 400/7608/24
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 р. № 400/7608/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Дерев`янко Л.Л. за участю секретаря судового засідання розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:

- Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в формі відмови ОСОБА_1 в наданні відстрочки при його особистому зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_1 , також письмової відмови, викладеній в листі N 9303 від 26.07.2024 року, в наданні відстрочки від мобілізації ОСОБА_1 па підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із загибеллю брата під час стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову за мобілізацією на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із загибеллю брата під час стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, та проставити відмітку про відстрочку у військовому квитку ОСОБА_1 , та відповідні відомості про відстрочку від мобілізації до Єдиного електронного реєстру військовозобов`язаних ОБЕРІГ.

В обґрунтування позову зазначив, що в зв`язку з загибеллю його неповнорідного брата ОСОБА_2 позивача було звільнено з військової служби. В липні 2024 року він звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки на підставі абзацу дев`ятому частини третьої статті 23 закону України "Про мобілізацію та

мобілізаційну підготовку" у зв`язку із загибеллю неповнолітнього брата під час стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Проте відповідач відмовив йому у задоволенні його заяви оскільки брат, який загинув, є неповнорідним братом позивача. Позивач вважає цю відмову протиправною, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14.08.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановлено строк для подання сторонами заяв по суті.

Впродовж строків, визначених частиною 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідач відзив не подав. Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 14.08.2024 та позовна заява з додатками вручені відповідачу 14.08.2024, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 01.04.1972 Костянтинівською селищною радою Арбузинського району Миколаївської області, матір`ю позивача є ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_4 .

В матеріалах справи є свідоцтво про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 , видане відділом РАЦС Южноукраїнського міськвиконкому 07.08.1987, в якому містяться такі відомості про батьків: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_3 . З витягу з реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 7 від 30.01.2024 вбачається, що відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Отже, позивач і ОСОБА_2 мають спільну матір, а відтак є неповнорідними братами відповідно до ч. 2 ст. 26 Сімейного кодексу України.

14.01.2024 ОСОБА_2 загинув у зоні військових дій в результаті ушкодження внаслідок дій, передбачених законом , та воєнних операцій, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 347м/161д від 23.01.2024, свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 25.01.2024 Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного Міжрегіонального управління юстиції 25.01.2024.

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 24.02.2024 № 55 позивача, який на час загибелі брата проходив військову службу, звільнено у запас відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

В липні 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки на підставі абз. 9 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» у зв`язку із загибеллю неповнорідного брата під час стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Повідомленням № 9303 від 26.07.2024 року відповідач проінформував позивача про те, що його заява та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" розглянуті. Комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалила рішення, що оформлено протоколом №14 від 23.07.2024, про відмову у наданні відстрочки від призову. Як вбачається з повідомлення, підставою для відмови став той факт, що загиблий брат позивача є неповнорідним братом, а відтак у позивача немає підстав для відстрочки за пунктом 4 частини 3 статті 23 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Не погоджуючись з рішенням відповідача позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд враховує такі приписи законодавства України.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Законом України № 3096-ІХ від 03.05.2023 підпункт "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ доповнено абзацом чотирнадцятим, за яким військовослужбовці строкової військової служби звільняються із служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): «якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану».

В подальшому, законом України № 3633-ІХ від 11.04.2024 цей абзац викладено в такій редакції: «якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та

Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану».

Отже, в новій редакції, діючій дотепер, загибель неповнорідного брата чи сестри не є підставою для звільнення з військової служби.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - ЗУ № 3543-XII).

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 ЗУ № 3543-XII.

Редакція цієї статті в період виникнення і існування спірних правовідносин неодноразово зазнавала змін.

Так, п.4 ч.3 ст.23 ЗУ № 3543-XII до набрання чинності законом України № 3633-ІХ від 11.04.2024 передбачав, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Законом України № 3633-ІХ від 11.04.2024 цю норму викладно в новій редакції, якою виключено з переліку осіб, загибель яких є підставою для відстрочки, неповнорідних братів та сестер.

Законом України від 21.08.2024 № 3916-ІХ «Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" щодо розширення кола військовозобов`язаних, чиї близькі родичі, зокрема рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра, загинули або зникли безвісти під час участі у бойових діях, для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації» в абзаці першому пункту 3, пунктах 4 і 5 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" слово "(повнорідний)" замінено словами "(повнорідний, неповнорідний)".

Тобто, за чинною редакцією, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Відповідно до ч.4. ст.23 ЗУ №3543-XII особи, зазначені у пунктах 1-5 частини третьої цієї статті, у зазначений період можуть бути прийняті на військову службу за контрактом.

Згідно з ч.ч.7, 8 ст.23 ЗУ №3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Застосовуючи ці приписи до обставин справи, суд погоджується з твердженням позивача, що його звільнення з військової служби відбулось у відповідності до норм Закону №2232-ХІІ у редакції, що діяла на час звільнення.

Проте, предметом позову є оцінка правомірності відмови відповідача від надання позивачу відстрочки від призову на військову службу. В зв`язку з цим суд зазначає, що аргументи позивача щодо правомірності його звільнення не мають значення для вирішення спору по суті.

На розгляд суду в цій справі передано спір між сторонами, який стосується наявності чи відсутності підстав для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу. Обставини цієї справи, а саме загибель неповнорідного брата позивача під час відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, дають підстави для висновку, що з огляду на діючу редакцію абзацу першого пункту 3, пунктів 4 і 5 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XIІ, позивач має право на відстрочку.

Визначаючись щодо ретроактивної дії норм Закону України від 21.08.2024 № 3916-ІХ до спірних правовідносин, суд враховує загальні принципи дії закону у часі, визначені ст. 58 Конституції України, а також той факт, що спірні відносини тривають дотепер. Відтак, суд зазначає, що до цих правовідносин застосовується діюча редакцію абзацу першого пункту 3, пунктів 4 і 5 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XIІ як така, що покращує становище позивача.

Оскільки відмова позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період не узгоджуються з діючими наразі нормами законодавства, ефективне відновлення права позивача не може бути здійснено без визнання протиправним і скасування рішення відповідача про таку відмову, яке прийнято за скасованою редакцією норми права, що підлягає застосуванню.

Відтак, суд доходить висновку, що необхідно скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період від 23.07.2024 №14, в частині, що стосується відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

В той же час, згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на те, що відповідач приймав спірне рішення без врахуванням діючих на цей час норм ст. 23 Закону України № 3543-XIІ, суд вважає, що для повного та ефективного відновлення порушеного права та належного способу його відновлення, наявні підстави зобов`язати відповідача у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяву позивача щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією та за наслідками його розгляду прийняти відповідне обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у вказаних вище частинах.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позову в половині суми.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період від 23.07.2024 №14 в частині, що стосується відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяви ОСОБА_1 щодо надання йому про відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією та за наслідками їх розгляду прийняти відповідні обґрунтовані рішення з урахуванням висновків суду в цьому рішенні.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати в розмірі 605,65 грн (шістьсот п`ять гривень 65 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко