Справа № 140/7902/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/7902/23 пров. № А/857/9882/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року (суддя Валюх В.М., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2023 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради, в якому просила: визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо відмови листом від 16.03.2023 № 11.2-8.6/2617/2023 ОСОБА_1 в переоформленні та виплаті державної допомоги сім`ям з дітьми; зобов`язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради переоформити та виплачувати державну допомогу сім`ям з дітьми (допомогу при народженні дитини) на матір дитини ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 19.04.2017 перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 , у цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . У зв`язку із народженням дитини, позивач ОСОБА_1 з 09.03.2022 по 03.01.2025 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Після народження дитини державна допомога сім`ям з дітьми була оформлена на чоловіка ОСОБА_2 , який з 27.02.2023 працює у ТзОВ «Земан», та за місцем роботи вираховуються податки з виплат по соціальній допомозі. В березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Департаменту із заявою про переоформлення державної допомоги, однак, згідно із повідомленням від 16.03.2023 за № 11.2-8.6/2617/2023 у переоформленні вказаної допомоги було відмовлено у зв`язку із відсутністю підстав. Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив у перепризначенні допомоги при народженні дитини з батька на матір, оскільки основним критерієм для призначення допомоги є перебування одного з батьків у соціальній відпустці та здійснення ним (нею) догляду за дитиною.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що допомога при народженні дитини надається лише одному з батьків дитини і не передбачає зміни одержувача такої допомоги. Вказує, що звернутися із заявою про тримання допомоги при народженні дитини можна лише одноразово і лише одним із батьків дитини, якому в подальшому призначається та виплачується така допомога. Вказує, що у Порядку щодо припинення виплати такої допомоги, відсутня така підстава для припинення виплати, як працевлаштування одного з батьків дитини або ж подання заяви на отримання допомоги іншим з батьків.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.04.2017 серії № НОМЕР_1 (а. с. 8), у цьому шлюбі 03.01.2022 народилася донька ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 9).

Відповідно до витягу з наказу ТзОВ «АТБ-Маркет» від 09.03.2022 № 40-от позивачу ОСОБА_1 надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.03.2022 по 03.01.2025 (а. с. 12).

12.01.2022 ОСОБА_2 , чоловік позивачки, звернувся до Департаменту із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, та на підставі поданої заяви, відповідно до рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 13.01.2022 (а. с. 22 зворот), чоловіку позивачки призначено допомогу при народженні дитини на період з 01.01.2022 по 31.01.2022 в розмірі 10320,00 грн та на період з 01.02.2022 по 31.01.2025 в розмірі 860,00 грн.

В подальшому, ОСОБА_2 з 27.02.2023 працевлаштувався фільтрувальником фарфасного відділення в ТзОВ «Земан», що підтверджується довідкою від 11.04.2023 № 10 (а. с. 13).

07.03.2023 позивач звернулася до Департаменту із заявою про оформлення її в декретну відпустку по догляду за дитиною, оскільки чоловік офіційно працевлаштувався з 27.02.2023 (а. с. 23).

Листом від 16.03.2023 № 11.2-8.6/2617/2023 Департаментом повідомив позивача про відсутність законних підстав для переоформлення зазначеної допомоги з ОСОБА_2 на позивачку.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 № 2811-ХІІ (далі Закон № 2811-XII) громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 2811-XII передбачено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога при народженні дитини, одноразова натуральна допомога «пакунок малюка».

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

За приписами частин першої, другої статті 11 Закону № 2811-XII допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Підпунктом 2 пункту 1 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 (далі Порядок № 1751), передбачено, що цей Порядок визначає умови призначення і виплати таких видів державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»: допомога при народженні дитини (пункти 10-16 цього Порядку).

Згідно із пунктом 10 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

За змістом пункту 13 Порядку № 1751 допомога при народженні першої та кожної наступної дитини, яка народилася після 30 червня 2014 р., надається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі Закон № 504/96-ВР) після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно із частиною третьою статті 21 Закону № 504/96-ВР працівникам, які мають право на соціальні відпустки, передбачені статтями 17 і 18 цього Закону, виплачується державна допомога на умовах, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими нормативно-правовими актами України.

Частиною четвертою статті 179 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) передбачено, що за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

За приписами частин першої, другої статті 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частина третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця. Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за місцем роботи надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з 09.03.2022 по 03.01.2025, що підтверджується витягом з наказу ТзОВ «АТБ-Маркет» від 09.03.2022 № 40-от (а. с. 12). При цьому, чоловік позивачки ОСОБА_2 з 27.02.2023 працевлаштувався фільтрувальником фарфасного відділення в ТзОВ «Земан», що підтверджується довідкою від 11.04.2023 № 10 (а. с. 13).

Апелянт покликається на те, що пунктом 13 Порядку №1751 передбачего вичерпний перелік підстав для припинення виплати спірної допомоги, однак ним не передбачена така підстава для припинення виплати, як працевлаштування одного з батьків дитини або ж подання заяви на отримання допомоги іншим з батьків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у цій справі мова фактично йде не про припинення виплати допомоги з підстав, які вказані в цьому пункті, а про зміну одержувача допомоги та дотримання при цьому норм законодавства щодо соціального страхування.

Як встановлено вище, позивач, зверталась зі заявою про зміну отримувача цієї допомоги (переоформлення), яким був зазначений батько дитини, на матір.

Одночасно з цим, безпосередньо правомірність факту попереднього призначення/отримання допомоги батьком ніким не оспорюється.

Отже, оскільки норма ст. 21 Закону України "Про відпустки" визнає за позивачкою право на соціальну відпустку, передбачену статтею 18 Закону України "Про відпустки" ( для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), вона має право і на виплату їй державної допомоги на умовах, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" та іншими нормативно-правовими актами України.

Іншими нормативно-правовими актами України у даному випадку вважаються усі вищезгадані положення законів та підзаконних актів, які визначають відповідні умови виплати допомоги, які не врегульовані Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".

Зважаючи на це, оскільки позивачка не позбавлена права бути одержувачем допомоги, чого відповідач не спростував, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача переоформити та виплачувати державну допомогу сім`ям з дітьми (допомогу при народженні дитини) на матір дитини ОСОБА_1 .

Крім того, колегія суддів зауважує, що позивач та її дитина як громадяни України мають право на соціальний захист від держави, який передбачає комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на захист добробуту кожного члена суспільства. Забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, держава зобов`язується забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Позивач, в сім`ї якої виховуються та проживає малолітня дитина, має право на державну допомогу, яка надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року у справі №140/7902/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
З. М. Матковська