Справа № 260/8621/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/8621/23 пров. № А/857/9608/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року (головуючий суддя: Гебеш С.А., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 09.10.2023, звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо обмеження на власний розсуд розміру пенсії позивача при її призначенні та виплаті 53% від належного грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок і виплату щомісячної пенсії ОСОБА_1 з розміру 58% від належного грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

Обґрунтовує позов тим, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області з 15.06.2010 року та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач вважає, що відповідачем при призначенні йому пенсії було невірно встановлено розмір його пенсії, оскільки він був звільнений із органів внутрішніх справ через хворобу на підставі пункту «в» статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а вислуга років на день звільнення становила 21 років 03 місяці 04 дні, тому відповідно до приписів пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір пенсії його мав становити 58% відповідних сум грошового забезпечення, що не було враховано пенсійним фондом. Натомість, відповідач протиправно нараховував та виплачує пенсію у розмірі 53% відповідної суми грошового забезпечення.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 при її призначенні та виплаті.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 58% від належного грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що оскільки позивач був звільнений зі служби через обмежений стан здоров`я, а не відставку, а тому у пенсійного органу відсутні підстави виплачувати пенсію у розмірі 58% грошового забезпечення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Закарпатській області із 15.06.2010 та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Представник позивача, 30.08.2023 звернувся до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії позивачу з 15.06.2010 з 58% грошового забезпечення та виплату різниці сум пенсії за вказаний період.

Листом від 22.09.2023 Головне управління ПФУ в Закарпатській області повідомило представника позивача, що пенсію позивачу призначено на підставі подання Головного управління МВС України в Закарпатській області від 17.06.2010 згідно п. «б» ст. 12 Закону за 21 рік 3 місяці 4 дні страхового стажу та відмовило у здійсненні перерахунку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивачу, оскільки позивач має 21 рік вислуги роботи в органах внутрішніх справ.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Статтею 1-2. Закону № 2262 (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) визначено особи, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону.

Так, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, мають звільнені зі служби, зокрема, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту (п. «б» ст. 1-2. Закону № 2262 ).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 2262 (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі, тут і надалі у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу, Положення № 114) визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Відповідно до п. 64 Положення № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років;

б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії;

в) через обмежений стан здоров`я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв`язку з відсутністю відповідних вакантних посад;

г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі;

д) через службову невідповідність;

є) за порушення дисципліни;

ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

з) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації);

и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України;

і) у зв`язку з не проходженням випробування в період іспитового строку.

Аналіз наведених вище правових норм, які діяли на момент призначення пенсії позивачу (15.06.2010), надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262 призначається особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, які звільнені за станом здоров`я у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення, та додатково за кожний рік вислуги понад 20 років - 3% відповідних сум грошового забезпечення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно наказу ГУ МВС України в Закарпатській області від 11.06.2010 № 266с/с, майора міліції ОСОБА_1 заступника начальника відділу з кадрового забезпечення Воловецького районного відділу ГУ МВС України в Закарпатській області, звільнено з органів внутрішніх справ, відповідно до п. п. «в» п. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991, через обмежений стан здоров`я (а. с. 12).

Вислуга років для призначення пенсії, згідно цього наказу, становить 21 рік 03 місяці 04 дні.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, згідно протоколу за пенсійною справою (МВС) від 15.06.2010, позивачу призначено пенсію у розмірі 53% грошового забезпечення (а. с. 6).

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач, у зв`язку зі звільненням 11.06.2010 з органів внутрішніх справ через обмежений стан здоров`я, відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 2262, має право на призначення пенсії за вислугу років у розмірі 58% грошового забезпечення (55% - за 20 років вислуги та 3% за вислугу років понад 20 років).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 при її призначенні та виплаті є протиправним та необхідно зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 58% від належного грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що звертаючись з цим позовом позивач у позовних вимогах не ставив питання з якого моменту необхідно провести перерахунок його пенсії.

Натомість, в апеляційній скарзі відповідач покликається на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції не застосовано шестимісячний строк позовної давності, який визначений у ч. 2 ст. 122 КАС України.

Однак, на думку суду апеляційної інстанції такі покликання відповідача є помилковими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону № 2262-XII (в редакції чинній на момент звернення до суду), перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки за наслідками розгляду цієї справи встановлено неправомірні дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 при її призначенні, зокрема замість 58% розміру грошового забезпечення, пенсійним органом пенсію призначено в розмірі 53% грошового забезпечення, а тому, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 51 Закону № 2262-XII, перерахунок належної пенсії, з огляду на звернення позивача до пенсійного органу 30.08.2023 із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з 58% грошового забезпечення та виплату різниці сум пенсії, необхідно здійснити з 30.08.2022.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального щодо дати з якої слід здійснити перерахунок пенсії, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення в частині та прийняття нової постанови.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі № 260/8621/23 скасувати в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 58% від належного грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат та прийняти у цій частині нову постанову, якою:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області з 30 серпня 2022 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 58% від належного грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

У решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі № 260/8621/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін