Справа № 420/13025/22
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/13025/22
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Дата і місце ухвалення 08.04.2024р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення виплати грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської частини) від 17.06.2022 №276 «Про результати службового розслідування», що ОСОБА_1 , штаб-сержант військової служби за контрактом, командир взводу інженерно-саперного взводу ВЧ НОМЕР_1 вважається таким, що з 22.05.2022 самовільно залишив військову частину;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 штаб-сержанту військової служби за контрактом, командиру взводу інженерно-саперного взводу ВЧ НОМЕР_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вказав на те, що висновки службового розслідування стосовно самовільного залишення ним військової частини є безпідставними та необґрунтованими. Апелянт зазначив, що 22.05.2022 року він отримав відпускний квиток, після чого з місця ведення бойових дій поїхав до місця розташування свого взводу у м. Миколаїв згідно встановленого порядку (здати зброю, бойове спорядження, службові документи, розписатися у журналах, документах, тощо). В подальшому, о 00:00 год. 23.05.2022 року ОСОБА_1 вибув у відпустку. По прибуттю 23.05.2022 та вибуттю 03.06.2022 з відпустки до відпускного квитка ОСОБА_1 були внесені відмітки.

Як зазначив апелянт, незважаючи на зазначене вище, починаючи з 04.06.2022 року і по теперішній час ВЧ НОМЕР_1 не видано наказу про зарахування до військової частини як такого, що повернувся з відпустки та з моменту надання відпустки, 23.05.2022 року ОСОБА_1 не проводилася виплата грошового забезпечення.

Апелянт не погоджується з твердженням суду першої інстанції стосовно того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували законність відсутності його на службі, з огляду на те, що він самовільно не залишав військову частину, а здійснював переміщення після отримання відпускного квитка з місця ведення бойових дій у місце розташування його взводу у м. Миколаєві.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , штаб-сержант військової служби за контрактом, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира взводу інженерно-саперного взводу.

20.05.2022 року ОСОБА_1 подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про надання відпустки за сімейними обставинами на 10 діб без врахування часу до місця проведення відпустки з 23.05.2022 року у зв`язку з укладенням шлюбу.

Згідно п.2.4.2 п.п. 2.4 п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.05.2022 року №139 наказано вважати таким, що вибув з пункту тимчасової дислокацій військової частини НОМЕР_1 з району безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Миколаївській області, ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у відпустку за сімейними обставинами із збереженням грошового забезпечення штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , командира взводу інженерно-саперного взводу у АДРЕСА_1 , строком на 10 діб з 23.05.2022 року по 03.06.2022 року (з урахуванням 2 доби на проїзд до місця проведення відпустки і назад).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав відпускний квиток про звільнення у відпустку за сімейними обставинами на 10 діб з 23.05.2022 року по 03.06.2022 року, в якому наявні відмітки про прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_1 23.05.2022 року та вибуття з ІНФОРМАЦІЯ_2 03.06.2022 року.

В свою чергу згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 року №187 було призначено проведення службового розслідування по факту самовільного залишення бойових позицій, безпосередньо з району участі в бойових діях штаб-сержантом ОСОБА_1 , командиром взводу інженерно-саперного взводу. Підставою для прийняття означеного наказу став рапорт майора ОСОБА_2 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу-першого заступника командира частини по факту самовільного залишення бойових позицій, безпосередньо з району участі в бойових діях штаб-сержантом ОСОБА_1 .

Згідно з даним рапортом, датованим 23.05.2022 року, тимчасово виконуючий обов`язки начальника штабу-першого заступника командира частини ОСОБА_3 доповів командиру військової частини НОМЕР_1 про те, що штаб-сержант ОСОБА_1 22.05.2022 року близько 19 год. 30 хв. самовільно залишив бойові порядки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 року №140 наказано вважати таким, що самовільно залишив військову частину з "22" травня 2022 року штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , командира взводу інженерно-саперного взводу. Виключити з усіх видів забезпечення з 22.05.2022.

Крім того вказаним вище наказом командира військової частини НОМЕР_1 внесені зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 травня 2022 року №139, а саме: скасовано підпункт 2.4.2 пункту 2.4, як не реалізований, крім абзацу 2. "Про виключення з продовольчого забезпечення за каталогом з 23.05.2022 року».

За наслідком проведення службового розслідування, метою якого було уточнення причин і умов, що сприяли неналежному виконанню вимог наказів та інших правових документів, а також встановлення ступеня вини штаб-сержанта ОСОБА_1 , командира взводу інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_2 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, був складений акт службового розслідування, у висновках якого вказано: штаб-сержанта ОСОБА_1 , командира взводу інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що з 22.05.2022 року самовільно залишив військову частину; матеріали службового розслідування надати органам досудового розслідування для притягнення штаб-сержанта ОСОБА_1 до відповідальності.

В акті службового розслідування зазначено, що неправомірні дії штаб-сержанта ОСОБА_1 , командира взводу інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 полягають в тому, що він без поважних причин 22.05.2022 року залишив бойові порядки військової частини НОМЕР_1 . Також вказано, що своїми діями штаб-сержант ОСОБА_1 порушив вимоги статті 11, 12, 16, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вимог частини 5 статі 407 Кримінального Кодексу України.

17.06.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ № 276 «Про результати службового розслідування», пунктом 2 якого наказано штаб-сержанта ОСОБА_1 , командира взводу інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що з 22.05.2022 року самовільно залишив військову частину.

Також згідно п. 3 наказу від 17.06.2022 року № 276 помічнику командира частини з правової роботи наказано надати матеріали службового розслідування органам досудового розслідування для притягнення до відповідальності.

Не погоджуючись з пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 року № 276, ОСОБА_1 оскаржив його до суду першої інстанції, посилаючись на його протиправність та необґрунтованість.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції взяв до уваги, що позивач 22.05.2022 року вибув з місця розташування частини та 23.05.2022 року став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 , як того вимагає порядок обліку військовослужбовців, які перебувають у відпустці та у відрядженні, однак, як зазначив суд першої інстанції, з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2022 року №139 вважається таким, що вибув з пункту тимчасової дислокацій ВЧ НОМЕР_1 з району безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Миколаївській області, ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у відпустку за сімейними обставинами із збереженням грошового забезпечення штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 штаб-сержант військової служби за контрактом у АДРЕСА_1 , строком на 10 діб з 23.05.2022 по 03.06.2022 (з урахуванням 2 доби на проїзд до місця проведення відпустки і назад).

Суд першої інстанції вказав, що позивачем, представником позивача не надано доказів, які б підтверджували законність відсутності на військовій службі 22.05.2022 року, тому суд дійшов висновку, що відповідачем встановлено самовільне залишення військової частини ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року № 548-XIV (далі Статут).

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Положеннями 5 та 6 Загальних положень Статуту визначено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

За нормами ст. 7 Загальних положень Статуту, внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири.

За положеннями п. 11 Розділу 1 Частини 1 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 12 Розділу 1 Частини 1 Статуту, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Згідно ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 119 Статуту, командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті).

Командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 року № 551-XIV.

Відповідно до ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно ст. 83, 84, 85, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Ці положення Дисциплінарного статуту кореспондуються з Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 №608.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, оскаржуваний позивачем в частині наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 року № 276 був прийнятий за наслідками проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення бойових позицій, безпосередньо з району участі в бойових діях штаб-сержантом, командиром взводу інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , яким підтверджено факт самовільного залишення позивачем 22.05.2022 року бойових порядків в/ч НОМЕР_1 .

Як слідує з акту службового розслідування, в ході службового розслідування були відібрані пояснення від штаб-сержанта, командира взводу інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , старшого солдата ОСОБА_4 , майора ОСОБА_5 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу першого заступника командира частини військової частини НОМЕР_1 , тимчасово виконуючого обов`язки старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини штабу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 .

З пояснень штаб-сержанта, командира взводу інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 було встановлено, що 22.05.2022 року він прибув на КСП в/ч НОМЕР_3 о 15.00 год. для отримання відпускного квитка та поїхав у місце розташування свого взводу у м. Миколаїв. В 00:00 23.05.2022 року він вибув з м. Миколаєва у відпустку за сімейними обставинами у м. Подільськ Одеської області, згідно відпускного квитка №76/35 від 22.05.2022 року. Зранку 23.05.2022 року він став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03.06.2022 року знявся з обліку. Про це свідчать печатки на відпускному квитку. Після зняття з обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 штаб-сержант ОСОБА_1 вибув у м. Миколаїв в місце розташування свого підрозділу. Як зазначив ОСОБА_1 , прибув він о 20:00 та доповів про прибуття, скинувши відпускний квиток в електронному вигляді у стройову частину НОМЕР_1 . Після цього штаб-сержант ОСОБА_1 отримав відповідь, що його було відкликано з відпустки та подано СЗЧ. ОСОБА_1 стверджував, що наказ на скасування відпустки йому ніхто не доводив. 04.05.2022 року він прибув до пункту постійної дислокації військової частини про що доповів старшому на ППД майстер - сержанту ОСОБА_7 .

З пояснень старшого солдата ОСОБА_4 , стало відомо, що 22.05.2022 року, після того, як він повернувся з бойового завдання, до нього зателефонував штаб-сержант ОСОБА_1 та запитав чи не знає старший солдат ОСОБА_8 , чого його викликає командир та сказав, що повертатися назад не буде, тому що вже поїхав у відпустку за сімейними обставинами у м. Подільськ. На ранок 23.05.2022 року о 7 годині ранку старший солдат ОСОБА_8 виїхав на виконання бойового завдання. Йому подзвонив черговий штабу та сказав, що штаб-сержанта ОСОБА_1 терміново викликає на нараду командир, на що старший солдат ОСОБА_8 відповів, що штаб-сержант ОСОБА_1 ще вчора, 22.05.2022 року, поїхав додому, і те що він бачить всі повідомлення в групі месенджера «Сигнал», так як також знаходиться в ній.

Як зазначено в акті службового розслідування, з пояснення старшого солдата ОСОБА_4 можливо зробити висновки, що штаб-сержант ОСОБА_1 знав, що 22.05.2022 року його розшукував та викликав командир військової частини НОМЕР_1 , але проігнорував цей наказ.

З пояснень майора ОСОБА_5 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - першого заступника командира частини військової частини НОМЕР_1 , стало відомо що для вирішення бойових завдань з інженерного забезпечення на КСП частини був викликаний командир інженерно-саперного взводу штаб-сержант ОСОБА_1 . По лінії чергового частини було встановлено, що вказаний військовослужбовець відсутній в районі виконання бойових завдань частини. Дана подія відбулася 22 травня 2022 року. На підставі даних обставин штаб-сержант ОСОБА_1 був поданий, як особа, що самовільно залишила межі військової частини та на підставі рапорту майора ОСОБА_5 був скасований наказ в частині, що стосується штаб-сержанта ОСОБА_1 .

Як зазначено в акті службового розслідування, на неодноразові звернення повернутися доповісти обставини своїх вчинків, а також перебування за межами виконання бойового завдання військової частини ОСОБА_1 не реагував.

З пояснень тимчасово виконуючого обов`язки старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини штабу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 стало відомо, що 22 травня 2022 року командир військової часини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_9 надав наказ прибути в КСП частини штаб-сержанту ОСОБА_1 , командиру ІСВ. По незрозумілим обставинам штаб-сержант ОСОБА_1 відмовився виконувати наказ командира прибути на КСП частини. Після чого майором ОСОБА_5 , тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу - першим заступником командира частини військової частини НОМЕР_1 був написаний рапорт на ім`я командира військової частини №75/632 від 23.05.2022 року про внесення змін до наказу командира військової частини (по стройовій частині) №140 від 23.06.2022, а саме, що 22 травня 2022 року самовільно залишив військову частину і на підставі цього була направлена довідка-доповідь на командира військової частини НОМЕР_4 про самовільне залишення частини штаб-сержантом ОСОБА_1 №2980/1/2/159/149дек від 23.05.2022. В цьому ж рапорті було вказано внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) від 22 травня 2022 року №139 «Скасувати підпункт 2.4.2 пункту 2.4, як не реалізований, крім абзацу про виключення з продовольчого забезпечення за каталогом з 22.05.2022 року (відмінити відпустку за сімейними обставинами). Рапорт був поданий 23.05.2022 року, тому що 22.05.2022 року наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) був закритий. Тому зміни були здійснені 23.05.2022 року.

В акті службового розслідування зазначено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2022 року №2139 штаб-сержант ОСОБА_1 вважався таким, що повинен був вибути у відпустку за сімейними обставинами з 23 травня 2022 року, але він залишив бойові порядки 22 травня 2022 року та поїхав додому у м. Подільськ.

У зв`язку з вказаним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 №140 були внесені зміни до наказу від 22.05.2022 року №139, а саме, скасовано відпустку за сімейними обставинами штаб-сержанта ОСОБА_1 з 23.05.2022 року та наказано вважати його таким, що самовільно залишив військову частину з 22.05.2022 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за нормами п. 180 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення), військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються, зокрема, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин, відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) за висновком (постановою) військово-лікарської комісії військовослужбовцям, відрядженим до військових частин, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях, надаються командирами таких військових частин за місцем тимчасового виконання службових обов`язків. Посадова особа, яка надала такі відпустки, письмово інформує про це командира військової частини, який направив військовослужбовця у відрядження.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Згідно п. 189 Положення, після прибуття до місця проведення відпустки військовослужбовці зобов`язані стати на облік, а в разі вибуття - знятися з обліку в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України.

Відповідно до Додатку 2 до Статуту гарнізонної та вартової служб, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 550-XIV, по прибутті до місця проведення відпустки військовослужбовець повинен не пізніш як наступного дня стати на облік у відповідному органі управління Служби правопорядку в гарнізоні або в найближчому територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, за день перед вибуттям до місця служби - знятися з обліку.

Про час узяття на облік і зняття з обліку на відпускній картці або посвідченні про відрядження роблять відповідну позначку.

За обставин даної справи, встановлено, що штаб-сержанту ОСОБА_1 , командиру взводу інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2022 року № 139 була надана відпустка за сімейними обставинами із збереженням грошового забезпечення з 23.05.2022 року по 03.06.2022 року. За вказаним наказом наказано вважати позивача таким, що вибув з пункту тимчасової дислокацій військової частини НОМЕР_1 з району безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Миколаївській області, ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у відпустку за сімейними обставинами із збереженням грошового забезпечення штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , командира взводу інженерно-саперного взводу у АДРЕСА_1 , строком на 10 діб з 23.05.2022 року по 03.06.2022 року (з урахуванням 2 доби на проїзд до місця проведення відпустки і назад).

При цьому як встановлено судом юридичною адресою військової частини НОМЕР_1 є АДРЕСА_2 , а місцем її дислокації Миколаївська область.

Оскаржуваним пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 року № 276 позивача визнано таким, що з 22.05.2022 року самовільно залишив військову частину.

Однак у наданих поясненнях штаб-сержант ОСОБА_1 вказував на те, що він 22.05.2022 року прибув на КСП в/ч НОМЕР_3 о 15.10 годині для отримання відпускного квитка та поїхав у місце розташування свого взводу м. Миколаїв. Позивач вказував на необхідність прибуття до місця розташування свого взводу у м. Миколаїв для здачі у встановленому порядку зброї, бойового спорядження, службових документів та для проставлення підписів у відповідних журналах та документах.

Позивач вказував на те, що о 00:00 23.05.2022 року він вибув з м. Миколаєва у відпустку за сімейними обставинами у м. Подільськ Одеської області та зранку 23.05.2022 року став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В свою чергу вказані вище обставини не були належним чином досліджені відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 та їм не надана відповідна оцінка. Відповідачем не спростовані твердження позивача про те, що він 22.05.2022 року перебував на службі, зокрема, у місці розташування свого взводу м. Миколаїв. Відповідачем також не було здійснено перевірку тверджень позивача про те, що у м. Подільськ Одеської області він вибув лише о 00:00 год. 23.05.2022 року та не надано відповідних доказів у підтвердження факту вибуття позивача у м. Подільськ протягом доби саме 22.05.2022 року.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що переміщення його після отримання відпускного квитка 22.05.2022 року з місця ведення бойових дій у місце розташування його взводу м. Миколаїв не може розцінюватись як самовільне залишення військової частини та не свідчить про відсутність позивача на службі 22.05.2022 року.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено того факту, що штаб-сержант військової служби за контрактом ОСОБА_1 , командир взводу інженерно-саперного взводу 22.05.2022 року самовільно залишив військову частину.

Що стосується періоду з 23.05.2022 року колегія суддів встановила наступне:

У відпускному квитку, виданому позивачу, наявні відповідні відмітки про прибуття позивача в ІНФОРМАЦІЯ_1 23.05.2022 року та вибуття його з ІНФОРМАЦІЯ_2 03.06.2022 року.

Як вказує позивач, з 23.05.2022 року по 03.06.2022 року він перебував у відпустці за сімейними обставинами, наданої йому згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2022 року № 139, і вказане підтверджується відмітками у відпускному квитку позивача, які здійснюються відповідно до Додатку 2 до Статуту гарнізонної та вартової служб, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 550-XIV по прибутті військовослужбовця до місця проведення відпустки та по вибутті з обліку.

При цьому доказів доведення до відому позивача наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 року № 140, яким внесені зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2022 року № 139 та скасовано п.п. 2.4.2 п. 2.4 (в частині надання відпустки за сімейними обставинами), відповідачем до суду не надано. При цьому позивач заперечує свою обізнаність зі змістом вказаного вище наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 року № 140.

Як встановлено з пояснень позивача, 03.06.2022 року він знявся з обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 та о 20:00 год. прибув у м. Миколаїв в місце розташування свого підрозділу та доповів про своє прибуття, шляхом направлення відпускного квитка в електронному вигляді у стройову частину в/ч НОМЕР_1 . Також позивач вказав на те, що 04.06.2022 року він прибув до м. Подільськ Одеської області у пункт постійної дислокації частини, про що доповів старшому ППД майстер-сержанту ОСОБА_7 .

Вказані твердження позивача не були спростовані відповідачем у справі.

За таких обставин відсутні також підстави вважати, що у період з 23.05.2022 року по 04.06.2022 року штаб-сержант військової служби за контрактом ОСОБА_1 , командир взводу інженерно-саперного взводу самовільно залишив військову частину.

Враховуючи все вище зазначене, колегія суддів доходить висновку про протиправність та необґрунтованість оскаржуваного позивачем пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 року № 276, та, відповідно, про наявність підстав для його скасування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що такі діяння як самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, мають ознаки кримінального злочину, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

При цьому як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з висновком командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення штаб-сержантом ОСОБА_1 , командиром взводу інженерно-саперного взводу, військової частини, відповідні матеріали службового розслідування були направлені до органу досудового розслідування для притягнення позивача до відповідальності.

В свою чергу за наслідком розгляду матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000432 від 28.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві 09.12.2022 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. У постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000432 від 28.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, не підтвердився.

Таким чином в ході досудового розслідування кримінального провадження, порушеного за ознаками, передбаченими ч. 5 ст. 407 КК України, органом досудового розслідування не встановлено ознак кримінального правопорушення, який би виразився у самовільному залишенні ОСОБА_1 військової частини або місця служби.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 поновити йому виплату грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне:

Згідно п. 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Відповідно до абз. 2 п. 15 Порядку, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Як встановлено судом, позивача, як такого, що самовільно залишив військову частину з 22.05.2022 року було виключено з усіх видів забезпечення згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 року № 140, тобто припинення виплати позивачу грошового забезпечення пов`язано саме з фактом визнання його таким, що самовільно залишив військову частину.

Враховуючи те, що за наслідком розгляду даної справи судом визнано безпідставним та необґрунтованим факт визнання відповідачем штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , командира взводу інженерно-саперного взводу таким, що з 22.05.2022 року самовільно залишив військову частину, колегія суддів доходить до висновку, про наявність підстав для ефективного та належного захисту прав позивача, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення з 22.05.2022 року.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України через порушення судом першої інстанції норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення виплати грошового забезпечення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської частини) від 17.06.2022 року №276 «Про результати службового розслідування».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити штаб-сержанту військової служби за контрактом, командиру взводу інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 22.05.2022 року виплату грошового забезпечення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук