Справа № 600/7529/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/7529/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Радамовський Микола Миколайовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зарахуванні до загального трудового стажу періоди його роботи з 23.02.1981 по 06.03.1984 на посаді інженера-технолога служби ТОМТП радгоспів, з 06.03.1984 по 01.06.1988 на посаді слюсаря-ремонтника 3-го розряду лінійно-ремонтної монтажної дільниці, з 01.06.1988 по 18.04.1991 на посаді механіка транспортного підприємства Романківецького виробничого підрозділу та з 18.04.1991 по 02.01.1995 на посаді контролера АТП Романківського підрозділу Сокирянського РТП, оформлену листом від 22.05.2023 за вих. 2400-1702-8/19822;

зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зарахуванні до загального трудового стажу періоди його роботи з 23.02.1981 по 06.03.1984 на посаді інженера-технолога служби ТОМТП радгоспів, з 06.03.1984 по 01.06.1988 на посаді слюсаря-ремонтника 3-го розряду лінійно-ремонтної монтажної дільниці, з 01.06.1988 по 18.04.1991 на посаді механіка транспортного підприємства Романківецького виробничого підрозділу та з 18.04.1991 по 02.01.1995 на посаді контролера АТП Романківського підрозділу Сокирянського РТП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з відмовою відповідача щодо не зарахування до його стажу періоди роботи з 23.02.1981 по 06.03.1984 на посаді інженера-технолога служби ТОМТП радгоспів, з 06.03.1984 по 01.06.1988 на посаді слюсаря-ремонтника 3-го розряду лінійно-ремонтної монтажної дільниці, з 01.06.1988 по 18.04.1991 на посаді механіка транспортного підприємства Романківецького виробничого підрозділу та з 18.04.1991 по 02.01.1995 на посаді контролера АТП Романківського підрозділу Сокирянського РТП. Вказував, що така відмова Головного управління пенсійного фонду України у Чернівецькій області порушує його право на перерахунок та призначення пенсії за весь період роботи на всіх підприємствах та організаціях.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.12.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Не погоджуючись з позовними вимогами, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подано до суду відзив, в якому вказано, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 23.02.1981 по 06.03.1984 в Сокирянському районному відділенні "Сільгосптехніка" ТОМТП радгоспів та з 18.04.1991 по 02.01.1995 в АТП Романківецького підрозділу Сокирянського РТП, оскільки записи про зазначені періоди роботи в дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 внесені в порушення п.5.1. та п.5.3, Інструкції. Зауважував також, що уточнюючі довідки, які б підтверджували періоди роботи з 23.02.1981 по 06.03.1984 та 18.04.1991 по 02.01.1998 та довідки про заробітну плату за вказані періоди, в матеріалах справи відсутні. Зазначав, що долучена позивачем до звернення довідка від 24.11.2010 №40, видана ВАТ "Сокирянським РТП" не містить підстави видачі зазначеної довідки (первинні документи). Додатково зазначав, що пунктом 18 Порядку №637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті. що зазначені в пункті 17 цього Порядку (із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями), стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Вказував, що страховий стаж позивача, згідно документів, які містяться в матеріалах пенсійної справи, обчислено вірно, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а доводи, викладені у адміністративному позові необґрунтованими.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач звертався до Сокирянського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про зарахування до його загального трудового стажу періоди роботи на посаді інженера-технолога служби ТОМТП радгоспів з 23.02.1981 по 06.03.1984, з 06.03.1984 по 01.06.1988 на посаді слюсаря-ремонтника 3-го розряду лінійно-ремонтної монтажної дільниці, з 01.06.1988 по 18.04.1991 на посаді механіка транспортного підприємства Романківецького виробничого підрозділу та з 18.04.1991 по 02.01.1995 на посаді контролера АТП Романківського підрозділу Сокирянського РТП і провести перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за цей період.

Листом управління обслуговування громадян Управління Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 22.05.2023 №2400-1702-8/19822 позивача повідомлено про те, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 23.02.1981 по 06.03.1984 в Сокирянському районному відділенні "Сільгосптехніка" ТОМТП радгоспів та з 18.04.1991 по 02.01.1995 в АТП Романківецького підрозділу Сокирянського РТП, оскільки записи про зазначені періоди роботи в дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 внесені в порушення п.5.1. та п.5.3, Інструкції.

Зауважено також, що уточнюючі довідки, які б підтверджували періоди роботи з 23.02.1981 по 06.03.1984 та 18.04.1991 по 02.01.1998 та довідки про заробітну плату за вказані періоди, в матеріалах справи відсутні. Зазначено, що долучена позивачем до звернення довідка від 24.11.2010 №40, видана ВАТ "Сокирянським РТП" не містить підстави видачі зазначеної довідки (первинні документи). Проінформовано, що пунктом 18 Порядку №637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті. що зазначені в пункті 17 цього Порядку (із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями), стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (а.с. 7-8).

Не погоджуючись із відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови зарахування до страхового стажу періоду роботи з 23.02.1981 по 06.03.1984 на посаді інженера-технолога служби ТОМТП радгоспів, з 06.03.1984 по 01.06.1988 на посаді слюсаря-ремонтника 3-го розряду лінійно-ремонтної монтажної дільниці, з 01.06.1988 по 18.04.1991 на посаді механіка транспортного підприємства Романківецького виробничого підрозділу та з 18.04.1991 по 02.01.1995 на посаді контролера АТП Романківського підрозділу Сокирянського РТП, позивач звернувся до суду із цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті пору.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

У ст. 1 Закону №1058-IV визначено, що:

- застрахована особа фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

- страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

- страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Приписами ст. 56 Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно статті 62 Закону Закон №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції №162 прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції №162 (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" (далі - Постанова № 656) та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Постанови №656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 постанови №656 передбачено, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому відповідно до пункту 18 Постанови №656 відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Згідно із пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.14 Інструкції № 58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Вказана позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду в аналогічних спірних відносинах, що викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Більше того, у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 Верховний Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Поряд з цим, у постанові від 21.02.2018 у справ №687/975/17 (адміністративне провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11.05.2022 у справі №120/1089/19-а.

З обставин справи вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до страхового стажу позивача не було зараховано періоди робити з 23.02.1981 по 06.03.1984 на посаді інженера-технолога служби ТОМТП радгоспів, з 06.03.1984 по 01.06.1988 на посаді слюсаря-ремонтника 3-го розряду лінійно-ремонтної монтажної дільниці, з 01.06.1988 по 18.04.1991 на посаді механіка транспортного підприємства Романківецького виробничого підрозділу та з 18.04.1991 по 02.01.1995 на посаді контролера АТП Романківського підрозділу Сокирянського РТП (записи про зазначені періоди роботи в дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 внесені в порушення п.5.1. та п.5.3, Інструкції).

Дослідженням дубліката трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 20.12.2002 , судом встановлено, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Суд зазначає, що записи про спірні періоди роботи, які містяться в дублікаті трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 20.12.2002 не містять недопустимих (таких, що внесені всупереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Отже, відсутні підстави для неврахування вказаних періодів при визначенні страхового стажу позивача.

При цьому, суд критично оцінює таку підставу для відмови в зарахуванні відповідних періодів роботи позивача відповідно до трудової книжки (дублікат) НОМЕР_1 від 20.12.2002, як невідповідність вимогам п. 5.1 та 5.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, оскільки рішення відповідача не містить жодного обґрунтування в чому ж саме виразилася така невідповідність.

Так, відповідно до п. 5.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Жодного обгрунтування щодо невідповідності трудової книжки позивачки ( дублікат ) НОМЕР_1 від 20.12.2002 вищезазначеним приписам п. 5.1 Інструкції оскаржуване рішення не містить.

В свою чергу, пункт 5.3 Інструкції визначає, що якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника.

Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника. Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис. Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані. У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах. У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

При цьому, відповідачем не конкретизовано невідповідність трудової книжки позивача ( дублікат ) НОМЕР_1 від 20.12.2002 приписам п. 5.3 Інструкції оскаржуване рішення не містить.

У зв`язку з цим, суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії.

Суд зауважує, що сама по собі невірність оформлення записів у трудовій книжці, не є правовою підставою для не зарахування періодів роботи, вказаних у трудовій книжці особи, до її страхового стажу

Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Окрім цього, судом встановлено, що згідно довідки ВАТ "Сокирянське РТП" від 24.11.2010 №40 позивач дійсно працював у Р/Р "Сільгосптехніка" з 23.02.19814 наказ №17-К від 23.02.1981 інженером-технологом служби ТОМТП Радгоспів; з 06.03.1984 наказ №24-К від 05.03.1984 слюсарем-ремонтником 3-го розряду лінійного монтажно-ремонтного участку; з 18.04.1991 наказ №38 від 18.04.1991 контролером АТП Романковецького підрозділу Сокирянськогго РТП; з 02.01.1995 наказ №3-К від 02.01.1995 звільнений по переводу в розпорядження Романковецького РТП (а.с. 9).

Доводи відповідача, які гуртуються на тому, що вказана довідка не містить підстави для видачі, також не беруться судом до уваги, оскільки суд наголошує на тому, що у суду відсутні сумніви щодо роботи позивача у ТОМТП Радгосп, АТП Романковецького підрозділу Сокирянськогго РТП у спірні періоди.

Також суд зазначає, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо права на пенсію.

Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржувані позивачем дії суб`єкта владних повноважень на відповідність їх критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області діяло не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані оскаржувані рішення.

З урахуванням наведеного, на думку суду, спірний період роботи, повинен бути зарахований до страхового стажу позивача, позаяк вказані вище формальні недоліки у записах трудової книжки та довідці від 27.11.2010 №40 не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

З огляду на викладене суд вважає, що надані документи підтверджують право позивача на врахування вищевказаного періоду роботи до страхового стажу.

Наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву доводи є безпідставними, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Зважаючи на те, що звернення до суду з цим позовом обумовлено незгодою позивача з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови зарахувати йому у трудовий стаж періоди роботи з 23.02.1981 по 06.03.1984 на посаді інженера-технолога служби ТОМТП радгоспів, з 06.03.1984 по 01.06.1988 на посаді слюсаря-ремонтника 3-го розряду лінійно-ремонтної монтажної дільниці, з 01.06.1988 по 18.04.1991 на посаді механіка транспортного підприємства Романківецького виробничого підрозділу та з 18.04.1991 по 02.01.1995 на посаді контролера АТП Романківського підрозділу Сокирянського РТП, то суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 23.02.1981 по 06.03.1984 на посаді інженера-технолога служби ТОМТП радгоспів, з 06.03.1984 по 01.06.1988 на посаді слюсаря-ремонтника 3-го розряду лінійно-ремонтної монтажної дільниці, з 01.06.1988 по 18.04.1991 на посаді механіка транспортного підприємства Романківецького виробничого підрозділу та з 18.04.1991 по 02.01.1995 на посаді контролера АТП Романківського підрозділу Сокирянського РТП та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати спірний період до страхового стажу позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача не свідчать про законність вчинених ним дій.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, щодо яких виник спір, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати (судовий збір) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Радамовський Микола Миколайовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 23.02.1981 по 06.03.1984 на посаді інженера-технолога служби ТОМТП радгоспів, з 06.03.1984 по 01.06.1988 на посаді слюсаря-ремонтника 3-го розряду лінійно-ремонтної монтажної дільниці, з 01.06.1988 по 18.04.1991 на посаді механіка транспортного підприємства Романківецького виробничого підрозділу та з 18.04.1991 по 02.01.1995 на посаді контролера АТП Романківського підрозділу Сокирянського РТП.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 23.02.1981 по 06.03.1984 на посаді інженера-технолога служби ТОМТП радгоспів, з 06.03.1984 по 01.06.1988 на посаді слюсаря-ремонтника 3-го розряду лінійно-ремонтної монтажної дільниці, з 01.06.1988 по 18.04.1991 на посаді механіка транспортного підприємства Романківецького виробничого підрозділу та з 18.04.1991 по 02.01.1995 на посаді контролера АТП Романківського підрозділу Сокирянського РТП.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002, ).

Суддя В.О. Григораш