Справа № 600/3371/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 жовтня 2024 р. м. Чернівці Cправа № 600/3371/24-а
Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В провадженні суду перебувала справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №000006050/Ж10/24-13-07-04 від 06 червня 2024 року в частині нарахування штрафних санкцій відповідно до статті 20 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 1828862,90 грн. Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у розмірі 15140 грн 00 коп.

Водночас, оскільки у ході судового розгляду справи позивачем не було подано належних доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу, про орієнтовний розмір яких у 50000,00 грн було зазначено у змісті позовної заяви, то судом не вирішувалося питання про стягнення указаних витрат з відповідача.

14 жовтня 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цій справі, в обґрунтування якої зазначено про понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у цій справі у розмірі 50000,00 грн, стягнути які з відповідача і просить заявник.

Крім цього, у подані заяві міститься прохання про її розгляд в порядку письмового провадження.

Поряд з цим до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги, в якому зазначено, про неспіврозмірність заявлених до стягнення сум витрат на правову допомогу зі складністю справи та обсягом роботи адвоката.

15 жовтня 2024 року від відповідача до суду надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі у порядку письмового провадження.

Так, відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Приписами частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи подання представниками сторін заяв щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі у порядку письмового провадження та зважаючи на відсутність необхідності розгляду питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду указаного вище питання в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі та перевіривши матеріали справи, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З наявних матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Іванюк О.О., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 18 липня 2024 року, ордеру серія СЕ №1092805 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до пунктів 1.2-1.3. договору про надання правової допомоги від 18 липня 2024 року предметом даного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, зокрема представляти права та законні інтереси Клієнта в судах загальної юрисдикції з усіма правами сторони, в тому числі позивача, відповідача, третьої особи, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення. Зокрема, представляти права та законні інтереси Клієнта в судах загальної юрисдикції, в тому числі, але не виключно, в адміністративних справах за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС України в Чернівецькій області з питань, які виникають з організації ГУ ДПС в Чернівецькій області будь-яких контрольних заходів щодо Клієнта, оскарження дій та бездіяльності ГУ ДПС у Чернівецькій області та його посадових осіб при виконанні обов`язків, визначених в тому числі Положенням про ГУ ДПС у Чернівецькій області, у справах про визнання протиправними дій та бездіяльності ГУ ДПС у Чернівецькій області, в тому числі представляти інтереси Клієнта під час адміністративного та судового оскарження актів перевірок, наказів або вказівок ГУ ДПС у Чернівецькій області, а також в адміністративних справах з питань скасування податкових повідомлень-рішень, з усіма правами сторони, в тому числі позивача, відповідача, третьої особи, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та з усіх питань, що так чи інакше стосуються інтересів Клієнта, в тому числі з правом відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди тощо.

Згідно пунктів 4.1-4.2 договору про надання правової допомоги від 18 липня 2024 року на визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару. Всього гонорар Адвоката: згідно додатку.

Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 18.07.2024 року на виконання п.4.2 Договору про надання правової допомоги від 18.07.2024 року Сторони погодили встановити розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги за даним Договором у твердій грошовій сумі. За надання правової допомоги передбаченої пунктами 1.1.-1.3 даного Договору, Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Відповідно до доданого до заяви прибуткового касового ордера №10/24 від 08 жовтня 2024 року здійснено оплату згідно договору про надання правової допомоги від 18.07.2024 року та Додатку №1до Договору у розмірі 50000 грн.

Крім цього, до поданої заяви додано і акт приймання передачі наданих послуг від 08 жовтня 2024 року.

Проаналізувавши документи, додані до заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд вважає, що такими підтверджується сплата позивачем адвокату коштів у розмірі 50000,00 грн за надання правової допомоги у цій справі.

Водночас, зважаючи на подане відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд зазначає і таке.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування судових витрат необхідно виходити з критерію розумності їхнього розміру.

У цій справі суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, та беручи до уваги приписи частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із такого:

- дана справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми;

- у цій категорії справ, враховуючи підстави даного позову, наявна судова практика Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права в аналогічних відносинах, про що указано і в рішенні суду від 08 жовтня 2024 року;

- справа, з огляду на правові підстави позову, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

Суд також зважає і на те, що при підготовці позовної заяви, відповіді на відзив, яка загалом є ідентичною доводам позову, та представництві інтересів позивача у цій справі в суді адвокатом не витрачено значну кількість часу та зусиль (належних доказів щодо цього не подано), не виконано великого обсягу юридичної і технічної роботи.

При цьому суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №545/2432/16-а, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №911/2686/18 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 14 липня 2021 року у справі №200/7763/19-а, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору з огляду на такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім цього, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на викладене, суд погоджується із твердженнями відповідача про те, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу є неспіврозмірною зі складністю справи та не відповідає критерію реальності понесених судових витрат.

Суд вважає, що сума коштів 50000,00 грн, сплачених позивачем адвокату за надану у цій справі правничу допомогу, є завищеною, необґрунтованою та не співмірною із виконаними адвокатом роботами. Такий розмір правничої допомоги є нерозумним та невиправданим. Тому наявні підстави для зменшення заявленої до стягнення суми витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу лише у розмірі 25000 грн. Відтак, заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у цій справі підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 132, 134, 137, 139, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення.

Стягнути з Головного управління ДПС у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн 00 коп.

В задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне додаткове судове рішення складено 16.10.2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (с. Сучевени, Чернівецький район, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідач Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, ).

.

Суддя О.П. Лелюк