Справа № 520/17972/24
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

14 жовтня 2024 р. справа № 520/17972/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові МВС України ОСОБА_2 в розмірі 252 601,60 грн. (двісті п`ятдесят дві тисячі шістсот одна) гривня 60 копійок, яка була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 по справі №520/3195/2020, від 15.11.2021 по справі №520/9935/2021, від 14.02.2023 по справі №520/11149/22 і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові МВС України ОСОБА_2 в розмірі 252 601,60 грн. (двісті п`ятдесят дві тисячі шістсот одна) гривня 60 копійок, яка була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 по справі №520/3195/2020, від 15.11.2021 по справі №520/9935/2021, від 14.02.2023 по справі №520/11149/22 і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 3 та п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України, якими унормовано що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

У період з 12.08.2024 по 09.09.2024 та з 03.10.2024 по 14.10.2024 суддя Біленський О.О. перебував у відпустці.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_2 перебував на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". За життя ОСОБА_2 утворилась заборгованість з не отриманої пенсії, за результатом здійснення відповідачем перерахунку пенсії на виконання рішень суду. На звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області всупереч статті 61 Закону №2262-ХІІ не виплатило належну суму пенсії. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не виплати недоотриманої пенсії померлого батька протиправною, та такою, що порушує його права, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказав, що головним управлінням нараховано за період з 01.01.2018 по 01.04.2023 на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 по справі №520/3195/200, від 05.08.2020 по справі №520/9935/21, від 12.01.2023 по справі №520/11149/22 різницю у пенсії та включено до Реєстру судових рішень. Станом на звітну дату рішення суду щодо зміни стягувана до головного управління не надходило. Оскільки позивач не є стороною в судовому процесі по вказаних справах, вносити зміни до Реєстру підстави відсутні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, з 27.08.2014.

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992. Виплату пенсії припинено з 06.06.2024 у зв`язку зі смертю 28.05.2024 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 29.05.2024).

За життя ОСОБА_2 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020, що частково змінено постановою Другого апеляційного адміністративного суду по справі №520/3195/2020, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 у розмірі 90% грошового забезпечення згідно. За період з 01.01.2018 по 01.12.2020 нараховано різницю в пенсії.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 по справі №520/9935/21, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019, згідно з оновленої довідки виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" від 20.05.2021 №14571 (33/41-259). За період з 01.12.2019 по 01.01.2022 нараховано різницю в пенсії.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 по справі №520/11149/22, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення зі збереженням показника, визначеного за оновленою довідкою виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" від 20.05.2021 №14571 (33/41-259). За період з 01.12.2019 по 01.04.2023 нараховано різницю в пенсії.

Нарахована різниця у пенсії за результатом перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання вищевказаних рішень суду включена до Реєстру судових рішень, однак за його життя виплачена не була, що підтверджується копіями розрахунків на доплату пенсії за пенсійною справою №10014571.

03.06.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо виплати йому заборгованості з не отриманої ОСОБА_2 за життя пенсії відповідно до рішень суду.

Листом від 14.06.2024 за №17974-18407/Ч-03/8-2000/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило позивача про відсутність підстав для проведення вказаних виплат пенсії ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) визначаються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2262-ХІІ, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Частинами 1 та 2 ст. 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

За приписами ч. 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Подібні положення передбачені також статтею 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно з якою сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Аналіз чинного пенсійного законодавства дає підстави для висновку, що право на отримання пенсійних виплат у порядку ст. 61 Закону №2262-ХІІ спадкоємці (правонаступники) мають у випадку, якщо така виплата була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, і залишилася недоодержаною, у зв`язку із смертю пенсіонера. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Однак, у разі не звернення членів сім`ї за виплатою вказаної суми в установлений строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини, право на стягнення якої особа може захистити у цивільному порядку.

Подібні висновки щодо розгляду спорів, які стосуються виплати недоодержаних сум пенсії, в порядку цивільного судочинства за позовом спадкоємця до органу Пенсійного фонду, неодноразово висловлені Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 26.06.2019 у справі №284/252/17 (позов про стягнення з органу пенсійного фонду у порядку спадкування неодержані за життя спадкодавиці підвищення до пенсії й додаткової пенсії, щорічної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування), а також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28.04.2022 у справі №428/3913/20 (позов про стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера в порядку спадкування), від 30.11.2022 у справі №638/19167/19 (спір щодо стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера).

Крім того, варто відмітити, що постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №3-1), відповідно до п.3 розділу І та п.1 розділу ІІ якого заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію. В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Порядку №3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи:

1) свідоцтво про смерть пенсіонера;

2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу;

3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

При цьому, суд зауважує, що згідно із ст. 1, 26 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" факт проживання (перебування) особи за певною адресою може бути підтверджений витягом із реєстру територіальної громади, виданого органом реєстрації, яким є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються:

- членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або

- членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника. У цьому випадку член сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (а цьому випадку позивач) до заяви має надати документи, що засвідчують відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті, а у разі неможливості надати такі документи - факт проживання з пенсіонером має бути встановлений у судовому порядку.

Крім того, визначальним, як у випадку звернення із заявою членів сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, так і членів сім`ї, які не належать до таких осіб, є строк звернення із заявою до ГУ ПФУ про виплату нарахованої але не виплаченої за життя померлого пенсіонера пенсії. Такий строк законодавцем визначається як "не пізніше 6-ти місяців" з моменту смерті пенсіонера.

З матеріалів справи встановлено, що виконуючи судові рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 по справі №520/3195/200, від 05.08.2020 по справі №520/9935/21, від 12.01.2023 по справі № 520/11149/22, пенсійний орган нарахував, але не виплатив ОСОБА_2 за його життя пенсію у загальному розмірі 252601,60 грн., що також не заперечується учасниками справи.

Отже, така сума є саме недоотриманою пенсією, що належала померлому пенсіонерові ОСОБА_2 .

Також матеріали справи свідчать, що позивач є сином померлого ОСОБА_2 , однак, він не підпадає під перелік осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, який визначений, зокрема, в статті 30 Закону №2262-ХІІ.

Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону №2262-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Пунктом а ч. 4 ст. 30 Закону №2262-ХІІ визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.

Згідно ст. 31 Закону №2262-ХІІ члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідних доказів віднесення позивача до вищевказаного переліку матеріали справи не містять.

Крім того, з матеріалів справи вбачається та це не заперечується учасниками справи, що позивач із 17.04.2014 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у той час як його батько на час смерті був зареєстрований та смерть настала вдома за адресою: АДРЕСА_3 .

Натомість, ані до заяви про отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, ані до суду позивачем не було додано жодного документа, виданого уповноваженим органом, який би засвідчував відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті.

З огляду на вищевикладене та досліджені письмові докази, суд дійшов висновку, що позивачем не було дотримано порядку одержання недоотриманої пенсії його померлого батька у порядку статті 61 Закону №2262-ХІІ, а відтак відповідач не мав правових підстав для здійснення позивачу таких виплат у порядку статті 61 Закону №2262-ХІІ.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.