Справа № 300/7346/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/7346/23 пров. № А/857/7120/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року (головуюча суддя: Григорук О.Б., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 , 23.10.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.05.2023 за № 32 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови позивачу у застосуванні при призначенні пенсії за віком нового показника середньої заробітної плати по Україні, що застосовується у 2023 році для призначення пенсії за 2020-2022 роки у розмірі 12236,71 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком згідно Закону № 1058-IV з 16.05.2023 та застосувати при призначенні пенсії новий показник середньої заробітної плати по Україні, що застосовується у 2023 році для призначення пенсії за 2020-2022 роки у розмірі 12236,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 2016 року позивачу було призначено пенсію за віком по Списку № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV позивач звернувся вперше 16.05.2023. У цьому випадку має місце призначення пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV. Зазначає, що при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, 27.05.2024 подало відзив на апеляційну скаргу в якому просила апеляційну скаргу відхилити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що є необґрунтованими доводи позивача про те, що позивачу пенсія призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки матеріалами пенсійної справи позивача підтверджується, що з 2016 року позивач отримував пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовано в частині визначення права на пенсію.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 04.08.2016 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач, 16.05.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою № 2501 про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За заявою позивача, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає та проводить перерахунок пенсії - Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області.

Крім цього, додатково через портал електронних послуг Пенсійного фонду України позивачем було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заяву від 16.05.2023 № ВЕБ-09001-Ф-С-23-103820, в якій позивач просив при переведенні на пенсію за іншим законом застосувати нову середню зарплату по Україні, що застосовується для призначення пенсії у 2023 році в розмірі 12236,71 грн.

На заяву від 16.05.2023 № ВЕБ-09001-Ф-С-23-103820, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповіддю від 23.05.2023 № 4513-4716/Д-02/8-0900/23 повідомило, що з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, який передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій бекофісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. На цей час, заява позивача не опрацьована, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів буде прийняте протягом 10 днів з часу подання заяви, як це передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було прийнято рішення № 32 про відмову позивачу у проведенні перерахунку згідно заяви № 2501 від 16.05.2023 у зв`язку з тим, що до заяви не долучено будь яких документів щодо визначення права на перерахунок пенсії.

Не погоджуючись з цим рішенням позивач звернувся з цим позовом до суду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закону № 1058-IV), визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-ІV визначено умови призначення пенсії за віком.

Так, відповідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Проаналізувавши наведені вище правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що право на призначення пенсії за віком, починаючи з 1 січня 2018 року, згідно Закону № 1058-ІV, мають особи, які досягли 60 років та за наявності з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років страхового стажу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 16.05.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.

Страховий стаж позивача становить понад 30 років, що підтверджується протоколом № 642 від 07.11.2016 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». (а. с. 16) та не заперечується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у листі від 23.05.2023 № 4513-4716/Д-02/8-0900/23 (а. с. 17).

Отже, на момент звернення (16.05.2023) до пенсійного органу за призначенням пенсії за віком згідно Закону № 1058-ІV, позивач мав усі правові підставі для призначення цього виду пенсії, оскільки досяг 60 років та його страховий стаж становив не менше 30 років.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відмовляючи в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яким засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено як структурний підрозділ органу, відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що до заяви не долучено будь яких документів щодо визначення права на перерахунок пенсії.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі висновки пенсійного органу безпідставними, оскільки позивачем при зверненні про призначення пенсії було подано паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, трудову книжку, заяву при призначення пенсії, витяг з реєстру страхувальників (а. с. 22).

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (із змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України 26.04.2017 № 9-1) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема:

документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу);

для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем подано до пенсійного органу документи для призначення пенсії, які визначені в пункті 2.1 розділу II Порядку № 22-1, а тому приймаючи оскаржуване рішенні від 22.05.2023 за № 32, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області безпідставно та з формальних підстав відмовило в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , що свідчить про його протиправність та підлягає скасуванню.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції взагалі не надав правової оцінки оскаржуваному рішенню від 22.05.2023 за № 32, а лише обмежився дослідженням питання застосування показника середньої заробітної плати працівників, який застосовується при призначення пенсії, що свідчить про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи.

Щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області стосовно відмови позивачу у застосуванні при призначенні пенсії за віком нового показника середньої заробітної плати по Україні, що застосовується у 2023 році для призначення пенсії за 2020-2022 роки у розмірі 12236,71 грн та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком згідно Закону № 1058-IV з 16.05.2023 та застосувати при призначенні пенсії новий показник середньої заробітної плати по Україні, що застосовується у 2023 році для призначення пенсії за 2020-2022 роки у розмірі 12236,71 грн, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлює, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз зазначених вище норм законодавства надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що частина третя статті 45 Закону № 1058-IV встановлює порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що у спірних правовідносинах, позивачу з 04.08.2016 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Натомість, ОСОБА_1 16.05.2023 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону № 1058-ІV.

Отже, за встановлених обставин цієї справи, у контексті наведених вимог законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у випадку із заявою позивача від 16.05.2023, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, оскільки, позивачу було призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачав інші підстави та порядок призначення пенсії.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновки суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах заява позивача про призначення пенсії стосувалася призначення того самого виду пенсії - пенсії за віком, та призначення пенсії на підставі того самого Закону - № 1058-ІV.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови позивачу у застосуванні при призначенні пенсії за віком нового показника середньої заробітної плати по Україні, що застосовується у 2023 році для призначення пенсії за 2020-2022 роки у розмірі 12236,71 грн та зобов`язати застосувати при призначенні пенсії новий показник середньої заробітної плати по Україні, що застосовується у 2023 році для призначення пенсії за 2020-2022 роки у розмірі 12236,71 грн, задоволенню не підлягають, як такі, що заявлені позивачем передчасно, з огляду на таке.

Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в силу вимог статті 58 Закону № 1058-IV, визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Отже, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Тобто, суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні (перерахунку) пенсії та не може підміняти пенсійний орган, який, відповідно до Закону № 1058-IV, уповноважений на виконання наведених вище функцій.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки у спірних правовідносинах, пенсійним органом не вирішено питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, що належить до повноважень пенсійного органу, а тому відсутні правові підстави визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови позивачу у застосуванні при призначенні пенсії за віком нового показника середньої заробітної плати по Україні та зобов`язання для застосувати при призначенні пенсії новий показник середньої заробітної плати по Україні.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.05.2023 за № 32 на підставі якого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії, підлягає скасуванню, а тому належним способом захисту порушених прав позивача, за встановлених обставин цієї справи, є зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, з урахуванням висновків викладених вище у цій постанові.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн (квитанція ID: 3154-7235-0729-3264 від 19.10.2023), за подання апеляційної скарги 1610,40 грн (квитанція № Р5А3-Т91К-Х2СА-АТЕ4 від 23.04.2024).

Враховуючи наведене, оскільки, позовні вимоги задоволено частково, а тому відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судовий збір необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, на користь ОСОБА_1 в сумі 1342 грн, так як винесено протиправне рішення від 22.05.2023 за № 32 саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, стало підставою для звернення позивачем до суду з позовом.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі 300/7346/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.05.2023 за № 32.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути питання щодо призначення пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків викладених судом апеляційної інстанції у цій постанові.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 1342 грн (одну тисячу триста сорок дві гривні).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін