Справа № 420/2765/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/2765/23

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.,

повний текст судового рішення

складено 10.07.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонський області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонський області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2023 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ №41 від 26.08.2022 року, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2000 року з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, надбавки за понаднормовий стаж 3 роки та індексації відповідно до статей 27, 28, 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також визначення щомісячної компенсаційної виплати відповідно до Постанови КМУ від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ судові витрати за сплату судового збору в розмірі 650 грн.

19.09.2023 року Одеським окружним адміністративним судом видано стягувачу виконавчий лист по справі.

15.04.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява представника стягувача ОСОБА_1 , адвоката Меламеда В.Б., про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року зобов`язано ГУ ПФУ подати до суду звіт про виконання рішення суду від 17.05.2023 року у справі №420/2765/23 в частині здійснення перерахунку і виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2000 року з урахуванням індексації відповідно до статей 27, 28, 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В задоволенні решти заяви в порядку ст.382 КАС України відмовлено.

22.05.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від ГУ ПФУ надійшов звіт про виконання рішення суду від 17.05.2023 року у справі №420/2765/23.

Ухвалою суду від 29.05.2024 року визнано звіт, поданий ГУ ПФУ, таким, що не підтверджує виконання рішення суду від 17.05.2023 року у справі №420/2765/23 в частині здійснення перерахунку і виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2000 року з урахуванням індексації. Встановлено ГУ ПФУ новий строк для подання звіту про виконання рішення суду.

14.06.2024 року до суду від представника ГУ ПФУ надійшов звіт про виконання рішення суду.

ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просив відмовити у прийнятті звіту, накласти на начальника ГУ ПФУ штраф щодо невиконання рішення суду та постановити окрему ухвалу. В обґрунтування заяви зазначено, що виплата ОСОБА_1 у 2024 році пенсії у розмірі за 2009 рік свідчить про порушення прав стягувача.

Заявник зазначив, що в матеріалах пенсійної справи є трудова книжка, до якої на останніх сторінках додані квитанції про здійснення з зарплати відрахування до пенсійного фонду, тому не виникає жодних проблем з вирахуванням суми заробітної плати за кожен місяць при обчисленні пенсії.

Також стягувач вважає, що рішення суду не виконано в частині виплати доплати пенсії на виконання рішення суду від 17.05.2023 року, яка досі залишається невиплаченою.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі №420/2765/23.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суд від 17.05.2023 року.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частина 2 цієї статті передбачає, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2023 року, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2000 року з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, надбавки за понаднормовий стаж 3 роки та індексації відповідно до статей 27, 28, 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також визначення щомісячної компенсаційної виплати відповідно до Постанови КМУ від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», з урахуванням раніше виплачених сум.

14.06.2024 року до суду від представника ГУ ПФУ надійшов звіт про виконання рішення суду.

Як вбачається з резолютивної частини рішення суду від 17.05.2023 судом зобов`язано провести ОСОБА_1 перерахунки застосовуючи, зокрема, норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), який набрав чинності з 01.01.2004.

Колегія суддів зазначає з цього приводу.

Так, відповідно до пункту 1 статті 27 Закону № 1058 визначено, що за наявності страхового стажу та заробітної плати розмір пенсії обчислюється за формулою:

П = Зп Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частиною 2 статті 40 цього Закону №1058, встановлено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, яким передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місць (Кз1 + Кз2 + Кз3+ ... +Кзп);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Як встановлено судами та фактично не заперечується сторонами по справі, в матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 інформація про отримувану ним заробітну плату (довідка про заробітну плату для обчислення пенсії) відсутня.

ГУ ПФУ на підтвердження здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2000 року із обчисленням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (з часу набрання ним законної сили), а саме з 01.09.2000 розмір пенсії за віком обчислено відповідно до ст.27 (0.00 заробітна плата * 0.37912 коефіцієнт для застосування індексації) та становить 24,90 грн.

Колегія суддів погоджується з твердженням Головного управління Пенсійного фонду України, що нормами чинного законодавства не передбачено, що у разі відсутності довідки про розмір заробітної плати (доходу) самостійного чи «приблизного» або в будь-який інший спосіб визначення розміру заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії до часу запровадження персоніфікованого обліку застрахованих осіб (до 01.01.2004)

А отже, заробітну плату (дохід) ОСОБА_1 можливо визначити тільки як нульову.

Частиною 2 статті 42 Закону №1058, регламентовано, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», затверджено порядок проведення перерахунку пенсії відповідно до ч. 42 Закону та установлено, що у 2019 році перерахунок пенсії проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17 (3764,40 грн х 1,17 = 4404,35 грн, де 3764,40 грн - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за 2014-2016 роки).

Відповідно до постанови Міністрів України від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» встановлено коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,11.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», встановлено коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,11.

Відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2022 році» встановлено коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14.

Згідно з частиною 2 статті 42 Закону №1058 та постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2022 році», встановлено коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197.

Виходячи з вищезазначеного, розмір проіндексованої пенсії ОСОБА_1 становить: 3764,40 грн показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки збільшений на коефіцієнти 1.17 * 1.11 * 1.11 * 1.14 * 1.197 х 0,00 грн (заробітна плата) х 0,28000 (коефіцієнт страхового стажу за 28 років 1 місяць 19 днів) = 0,00 грн.

Отже враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо виконання Головним управлінням розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати з нульовим значенням, в межах покладених зобов`язань.

Аналізуючи обставини даної справи, колегія суддів зазначає, що ГУ ПФУ нараховано позивачу доплату пенсії за період з 01.09.2000 по 30.06.2024 у розмірі 286380,91 грн.

Так, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Отже фінансування та виплата пенсій здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду, виділених з Державного бюджету України та за наявності відповідного бюджетного призначення.

Щодо клопотання позивача про застосування до відповідача наслідків, встановлених ч.2 ст.382 КАС України в частині накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, а також визнання протиправними дій відповідача щодо виконання рішення суду та постановлення окремої ухвали згідно з ст. 249 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності задоволення цих вимог, оскільки невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька