Справа № 420/28099/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/28099/23

Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Дата і місце ухвалення 26.08.2024 р., м.Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву з додатками ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Виконавчий лист по справі виданий 29.04.2024 року.

14 серпня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява в порядку ст.382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій заявник просив суд:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року у справі №420/28099/23;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України надати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року у справі №420/28099/23 у встановлений законодавством строк.

В обґрунтування заяви зазначено, що на адвокатський запит щодо стану виконання судового рішення, Міністерство внутрішніх справ листом від 15.04.2024 року повідомило позивача, що додані до заяви ОСОБА_1 від 10.08.2023 копії документів були повернуті на його адресу листом ДППСЗ МВС України від 19.09.2023 № С-23626/49-23238-2023, запропоновано подати документи за місцем проходження служби для відповідного оформлення та надсилання до МВС України, як передбачено пунктом 8 Порядку.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України у справі №420/28099/23 задоволено.

Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 року у справі №420/28099/23.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 року у справі №420/28099/23 у строк 30 днів з дня отримання копії даної ухвали суду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення суду, яким у задоволенні заяви позивача відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою невиконання позивачем вимог передбачених Порядком № 850, при цьому рішення суду на даний час залишається невиконаним в повному обсязі не з вини МВС України, що свідчить про те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи. Апелянт також вказує, що суд першої інстанції під час розгляду заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС України не застосував положення Закону України «Про виконавче провадження» та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року по справі №420/28099/23 є обов`язковим до виконання на всій території України.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Статтею 382 КАС України передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частини 1 вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звернув увагу на те, що застосування ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судових рішень. Підставами для її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

З наведеного слідує, що встановлення судового контролю може мати місце на стадіі? виконання судового рішення за заявою сторони, на користь якоі? таке рішення ухвалене, за наявності обґрунтованих доводів та підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення у справі. Подібна позиція висловлена також у постанові Великоі? Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №800/592/17.

Таким чином, з аналізу правових позиціи? Верховного Суду випливає, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності тих чи інших об`єктивних обставин.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що відповідач не заперечує, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року по справі №420/28099/23 на даний час не виконане. Невиконання рішення суду відповідач обґрунтовує тим, що позивач згідно з пунктом 7 Порядку повинен подати документи за місцем проходження служби для відповідного оформлення та надсилання до МВС України, як передбачено пунктом 8 Порядку, про що його повідомлено листом.

З урахуванням доводів заяви про встановлення судового контролю, колегія суддів зазначає, що є обґрунтовані підстави вважати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року не виконаним в повному обсязі, проте доводи заявника підлягають судовій перевірці, яка може бути реалізована шляхом зобов`язання відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення.

При цьому, вирішуючи питання про встановлення судового контролю, яке віднесене до дискреційних повноважень суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, на цій стадії суд не надає оцінку факту виконання/невиконання судового рішення, а також обґрунтованості підстав його невиконання, оскільки така оцінка надається під час розгляду звіту суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що встановленням судового контролю за виконанням рішення суду жодним чином не порушуються права відповідача, а право на надання обґрунтованих заперечень реалізується відповідачем шляхом надання звіту про виконання рішення. Саме під час розгляду звіту про виконання рішення суду, суд зобов`язаний надавати правову оцінку кожному доводу суб`єкта владних повноважень стосовно виконання судового рішення.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, що судом першої інстанції під час розгляду заяви позивача не враховано положення Закону України «Про виконавче провадження» та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду, оскільки у даному випадку судом застосовано заходи судового контролю, передбачені ст. 382 КАС України, що свідчить про нерелевантність наведеної апелянтом судової практики за ст. 383 КАС України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 14.10.2024 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька