Справа № Н/620/4947/22
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви за нововиявленими обставинами

10 жовтня 2024 року м. Житомир справа № Н/620/4947/22

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Луценко Д.В.,

за участю: представників відповідача - Смоляра В.С., Риданова С.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Військової частини НОМЕР_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 зобов"язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2008 по 10.06.2015.

04.09.2024 до Житомирського окружного адміністративного суду звернулася в/ч НОМЕР_1 із заявою про перегляд судового рішення в адміністративній справі 620/4947/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, з підстав визначених пунктом 1 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування заяви зазначає, що 01 серпня 2024 року, вхідний № 21834, через засоби військового поштового зв`язку, до військової частини НОМЕР_1 від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України надійшла архівна довідки № 179/1/6741 про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивача ОСОБА_1 за період з січня 2008 року по червень 2015 року. З відображених сум грошового забезпечення ОСОБА_1 , зазначених в архівній довідці, є очевидним, що до складу цих сум включено і індексацію грошового забезпечення за період з січня 2008 року по червень 2015 року.

Зазначені обставини, не були і не могли бути відомі відповідачу, оскільки архівна довідки №179/1/6741 Галузевого державного архіву Міністерства оборони України надійшла до відповідача лише 01 серпня 2024 року.

Ухвалою від 16.09.2024 відкрито провадження за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

В судове засідання позивач не прибув, повідомлений про розгляд заяви у передбаченому законом порядку.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити.

Розглянувши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заслухавши пояснення заявника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно частини 1 статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Пункт 1 частини 2 статті 361 КАС України визначає, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відтак, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 21 березня 2023 року у справі № 640/19240/21 зазначив, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору.

Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази і тим більше не припущення учасників справи, що не підтверджено відповідними доказами.

Зокрема, ними можуть бути скасування рішення або вироку суду, що мали преюдиційне значення під час прийняття рішення судом; факти, встановлені вироком суду, що набрав законної сили; завідомо неправдиві показання свідка в судовій справі; завідомо неправильний висновок експерта; фальшиві документи або речові докази тощо.

Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 802/1462/16-а вказав, що перегляд за нововиявленими обставинами є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

Поряд з цим, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки, як було зазначено вище, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 липня 2019 року у справі №855/268/19, від 28 жовтня 2020 року у справі №200/11289/19-а та від 12 листопада 2020 року у справі №804/2223/17.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Правєдная проти Росії" (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі "Попов проти Молдови" № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі "Христов проти України" (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі "Желтяков проти України", заява №4994/04, пункт 43).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 року у справі Pravednaya v. Russia, пп.27, 28).

Поряд з цим, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові 03 лютого 2021 року у справі № 826/20239/16 перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері адміністративного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя. Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а лиш перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Як слідує зі змісту заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, заявник посилається на п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України та зазначає, що нею встановлені істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути їй відомі на час розгляду справи.

В обґрунтування заяви зазначає, що 01 серпня 2024 року, вхідний № 21834, через засоби військового поштового зв`язку, до військової частини НОМЕР_1 від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України надійшла архівна довідки № 179/1/6741 про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивача ОСОБА_1 за період з січня 2008 року по червень 2015 року. З відображених сум грошового забезпечення ОСОБА_1 , зазначених в архівній довідці, є очевидним, що до складу цих сум включено і індексацію грошового забезпечення за період з січня 2008 року по червень 2015 року. Зазначені обставини, не були і не могли бути відомі відповідачу, оскільки архівна довідки №179/1/6741 Галузевого державного архіву Міністерства оборони України надійшла до відповідача лише 01 серпня 2024 року.

Як доказ вищевказаних обставин є те, що, наприклад, якщо співставити суми грошового забезпечення ОСОБА_1 , які зазначені в архівній довідці за 2 квартал 2013 року у розмірі - 10 246,75 грн., то згідно звітності поданою військовою частиною НОМЕР_1 до податкового органу за 2 квартал 2013 року - ОСОБА_1 , з врахуванням індексації, виплачено грошове у розмірі 13 417,26 грн., де сума індексації складає - 3170,51 грн. Оскільки, військовими частинами індексація виплачувались окремо від грошового забезпечення, що зараз підтверджується податковою звітністю (форма 1ДФ) - Податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку ( в т.ч. ОСОБА_1 - рнокпп НОМЕР_2 ), і сум утриманого з них податку за 2 квартал 2013 року.

Суд наголошує, що необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Ознаку "не були і не могли бути відомі особі" слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 826/13811/16.

Разом з тим, суд вважає, що викладені у заяві обставини не є нововиявленими, з огляду на таке.

Рішенням суду від 26.12.2022 зобов"язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2008 по 10.06.2015.

Позивач подав заяву про встановлення відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою від 07.10.2023 встановлено військовій частині НОМЕР_1 строк для подання звіту про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.01.2023 у справі №620/4947/22 терміном тридцять днів з дня отримання копії ухвали.

На адресу суду від позивача надійшла заява, в якій він повідомив про те, що станом на 29.01.2024 індексація грошового забезпечення не виплачена.

Ухвалою суду від 01.04.2024 призначено вирішення питання про накладення штрафу на командира військової частини, відповідального за виконання рішення, у судовому засіданні з викликом учасників справи.

23.05.2024 представник відповідача подав до суду заяву про виконання судового рішення, в якій повідомив, що на виконання судового рішення здійснено нарахування позивачу індексації, направлено заявку-розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення. При надходженні коштів до військової частини НОМЕР_1 відповідно до вказаної вище заявки-розрахунку, ОСОБА_1 буде виплачена нарахована сума індексації.

Також, представником відповідача подано клопотання, в якому він просить визнати поважними причини пропуску строку на подання звіту про виконання судового рішення та продовжити строк для його подання.

Ухвалою від 23.05.2024 продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк для подання звіту про виконання судового рішення від 26.12.2022 у справі №240/4947/22 на 30 днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

24.06.2024 відповідач подав до суду звіт про виконання судового рішення та надав докази нарахування та виплати індексації.

Ухвалою від 22.06.2024 прийнято звіт в/ч НОМЕР_1 про виконання судового рішення від 26.12.2022 у справі №620/4947/22.

При цьому, суд зазначає, що в ході розгляду справи відповідачем не було подано відзив на позовну заяву. В апеляційному порядку вказане рішення не переглядалося.

Тобто, вказані обставини свідчать, що відповідач фактично визнав право позивача на нарахування та невиплату індексації за період з 01.08.2008 по 10.06.2015, що також підтверджується поданням звіту про виконання судового рішення .

Суд не бере до уваги посилання відповідача, як на нововиявлену обставину, на архівну довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/6741 про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2008 року по червень 2015 року, з якої, як вказує заявник, слідує, що індексація позивачу у спірні періоди була нарахована та виплачена, оскільки відповідачем не доведено суду неможливість витребування та надання суду відповідної інформації на момент розгляду справи. Крім того, доводи поданої заяви ґрунтуються виключно на припущеннях.

При цьому, судом звертається увага на ту обставину, що обов`язок щодо нарахування і виплати грошового забезпечення позивача, в тому числі індексації, у спірний період покладався саме на військову частину НОМЕР_1 , яка могла і повинна була володіти повнотою всієї інформації щодо даного питання на час розгляду справи.

Також, згідно частини, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що зазначені ним обставини не були і не могли бути відомі під час розгляду справи.

Проаналізувавши усе вище викладене, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, оскільки обставини, зазначені заявником як підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, такими не є, оскільки могли бути відомі відповідачу на момент розгляду даної судової справи.

Натомість нових обставин, які існували, але не були відомі заявнику при прийнятті рішення та які могли мати вплив на правильність та обґрунтованість судового рішення, встановлено не було, що вказує на відсутність підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 26.12.2022 необхідно відмовити та залишити це судове рішення в силі.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 26.12.2022 у справі 620/4947/22 відмовити .

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст ухвали складений 15 жовтня 2024 року