Справа № 2а-589/11/1309
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

щодо встановлення судового контролю

14 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 2а-589/11/1309 пров. № ЗВ/857/6/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 2а-589/11/1309 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

29.12.2023 позивач подав до апеляційного суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 у справі № 9781/12/9104, яка обґрунтована тим, що має місце не належне виконання обумовленого судового рішення. Відтак, просить встановити засоби судового контролю за виконанням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 у справі № 9781/12/9104 і встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885) 10-денний строк для подачі суду звіту про виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 у справі № 9781/12/9104.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Відповідач подав заперечення на заяву про встановлення судового контролю.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова задоволено частково. Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 20.06.2011 у справі № 2а-589/11 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.08.2010.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова нараховувати та виплачувати на користь ОСОБА_1 державну пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.08.2010, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з врахуванням виплачених сум.

Вказане рішення набрало законної сили та є чинним.

Правонаступником Управління Пенсійного Фонду України в Залізничному районі м Львова є Головне Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області.

Позивачу видано виконавчий лист, на підставі якого Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження.

На виконання рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 Управлінням Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова відповідно до розпорядження від 25.12.2013 № 195059 проведено нарахування державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 за період з 01.08.2010 по 22.07.2011 у сумі 40 658,02 грн. Ці кошти ОСОБА_1 отримав у квітні 2019.

Натомість позивач стверджує, що нарахування та виплата пенсії має здійснюватися на постійній основі до настання обставин, з якими законодавство пов`язує зміну або припинення порядку та/чи розміру таких виплат.

Зокрема позивач зазначає, що на час прийняття рішення Львівським апеляційним адміністративним судом від 24.09.2013 були чинними положення ст. 54 Закону № 796 в редакції ЗУ «Про внесення змін і доповнень до ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» від 6 червня 1996 року № 230/96 ВР. Цією статтею було передбачено, що розмір пенсій для інвалідів III групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими - 6 мінімальних пенсій за віком. Як наслідок відповідач у цій справі зобов`язаний забезпечити виплату пенсії у вказаних розмірах.

Окрім того, позивач вказує, що 12.12.2019 на адресу відповідача надійшла відповідь позивача від 10.12.2019 №33648/08.05-29, у якій зазначено, що відповідне нарахування становило суму 40658,02грн за період з 01.08.2010 по 22.07.2011 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності з 23.07.2011.

Додатково щодо періоду, з 19.06.2011року, то відповідачем зазначено, що з вказаної дати набрав чинності Закон України від 14.06.2011 №3491 -VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", яким Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, відповідно до якого у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

30.01.2020, 18.02.2020, 10.09.2020, 26.01.2021, 18.05.2021, 29.09.2021, 30.11.2021, 27.10.2022, 19.05.2023 на адресу позивача скеровані вимоги відповідача про виконання рішення суду та інформування про стан виконання рішення суду. Усі відповіді, що надійшли на адресу відповідача тотожні за своїм змістом із відповіддю від 10.12.2019 №33648/08.05-29.

Отож, вважаючи, що рішення суду не виконане в розмірах, передбачених ст. 54 Закону № 796 в редакції ЗУ «Про внесення змін і доповнень до ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» від 6 червня 1996 року № 230/96 ВР не нижче- 6 мінімальних пенсій за віком без поважних причин, позивач звернувся з вказаною заявою про встановлення судового контролю.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження виконавче провадження», як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених вказаним Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Колегією суддів установлено, що підставою для зміни позивачем розміру пенсійних виплат третьої особи, слугували такі обставини.

3 19.06.2011 набрав чинності Закон України від 14.06.2011 № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, відповідно до якого у 2011 році статті 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 (далі Закон №796-ХІІ) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Таким чином, Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання згаданого Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23.07.2011.

Пунктами 1 і 13 постанови визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

У подальшому, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено, що у 2012 році та 2013 році норми і положення статті 50, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

В межах наданих Кабінетом Міністрів України повноважень, постановою від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Такі ж норми, які делегують Кабінету Міністрів України повноваження визначати порядок та розміри застосування статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України, містилися і в Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (пункти 6-7 Прикінцевих положень).

3 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», згідно з яким статті 50, 54 викладено у новій редакції та встановлено, що розміри пенсії, передбаченої згаданими статтями, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена законність повноважень Кабінету Міністрів України встановлювати розміри пенсійних виплат.

Враховуючи такі обставини позивач вважав, що пенсійні виплати, передбачені Законом № 796-ХІІ, у період дії постанов Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 №745 та «;Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210 здійснюються, у визначених ними розмірах.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Львівський апеляційний адміністративний суд у ухвалюючи постанову від 24.09.2013 у справі №2а-589/11/1309 вирішував спір, на підставі тих нормативно-правових актів, які діяли станом на момент виникнення спірних відносин. Суд зокрема вирішив питання щодо подолання конкуренції між різними за юридичною силою нормативно-правовими актами, які стосуються нарахування та виплати пенсії третій особі. Так суд вирішував питання щодо можливості застосування постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та від 16.07.2008 №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» для здійснення розрахунку пенсії третьої особи і дійшов висновку, що застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений законом про Державний бюджет України на відповідний рік, на підставі якого і має визначатись мінімальний розмір пенсії.

Водночас, після набрання чинності постановами Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 №745 та «;Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210, виданими на виконання відповідних законів, з 23.07.2011 змінилось правове регулювання порядку визначення розміру пенсії.

Таким чином, відповідач виконував рішення суду до прийняття нових нормативно-правових актів, які регулюють визначення розміру пенсії третьої особи (22.07.2011). У зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України на виконання відповідних законів, постанов «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 №745 та «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210, позивач змінив розмір пенсії позивача.

При цьому, колегія суддів звертає увагу позивача, що суд приймаючи рішення у справі №2а-589/11/1309, не надавав правової оцінки згаданим постановам Кабінету Міністрів України у контексті спірних правовідносин.

Тому правова оцінка дій відповідача щодо зміни розміру пенсії позивача починаючи з 23.07.2011, у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанов «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 №745 та «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210 як належної підстави має надавати не в межах цієї справи, а в порядку самостійного позовного провадження, адже зміна позивачем розміру пенсії третьої особи у зв`язку із прийняттям згаданих постанов Кабінетом Міністрів України після рішення суду свідчить про виникнення нових спірних відносин між такими суб`єктами.

Разом з тим, суд встановив, що позивач не оскаржував в судовому порядку рішення, дії чи бездіяльність позивача щодо зміни розміру його пенсії у зв`язку з прийняттям згаданих постанов Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд зазначає, що захист права на майбутнє законодавством не передбачений. Судовому захисту підлягають лише порушені права особи, суд не може захищати право від порушень в майбутньому. З таких підстав суд відхиляє аргументи позивача про те, що відсутність кінцевої дати нарахування та виплати пенсії у рішенні суду, яке зобов`язує позивача виконувати його без обмеження будь-яким строком у майбутньому.

Суд також відхиляє посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 20.06.2021 №10-рп/2001 (справа про виплату і доставку пенсій та грошової допомоги), від 22.05.2008 №10-рп/2008 (справа щодо конституційності окремих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», від 26.11.2011 №20-рп/2011 та від 25.01.2012 №3-рп/2012, оскільки такі зводяться до переоцінки правомірності дій позивача щодо зміну розміру пенсії позивача, які як зазначено судом вище мають оцінюватись в порядку самостійного позовного провадження.

Щодо посилань позивача на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурмич та інші проти України» (заява №46852/13 та інші) від 12.10.2017 (далі Рішення ЄСПЛ від 12.10.2017), то суд зазначає, що згідно з повідомленням Великої Палати ЄСПЛ від 12.10.2017 щодо заяви позивача №73052/14 прийняте рішення, у якому встановлено, що заява є частиною процедури виконання пілотного рішення у справі « ОСОБА_2 Іванов проти України». Зокрема суд вирішив, що відшкодування за системну проблему, встановлену в рішенні, має бути надано в рамках процедури виконання під наглядом Ради Міністрів. Заява третьої особи приєднана до справи Бурмич та інші проти України.

Згідно з пунктом 8 Рішення ЄСПЛ від 12.10.2017 заяви у цій справі стосуються тривалого невиконання остаточних рішень національних судів. Вони порушують питання, подібні до тих, що були розглянуті у пілотному рішенні у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009.

У пункті 13 Рішення ЄСПЛ від 12.10.2017 зазначено, що тривалі затримки у виконанні остаточних судових рішень спричинені поєднанням певних факторів, таких як брак бюджетних коштів, бездіяльність державних виконавців та недоліки національного законодавства, внаслідок чого заявники, які знаходились у подібній ситуації, не мали можливості домогтися виконання судових рішень. Усі зазначені фактори перебували в межах контролю української влади і, отже Україна, несе повну відповідальність за таке невиконання.

Пункт 14 згаданого рішення визначає, що справа Іванов стосувалася двох повторюваних проблем: а) тривалого невиконання остаточних рішень національних судів та (б) відсутності на національному рівні ефективного юридичного засобу юридичного захисту у зв`язку з цим.

Аналіз Рішення ЄСПЛ від 12.10.2017 свідчить про тривале невиконання рішення суду в частині виплати третій особі нарахованої заборгованості у розмірі 40568,02грн.

Разом з тим із згаданого рішення не вбачається, що таке стосується виконання судового рішення в аспекті правомірності дій відповідача щодо зміни розміру пенсії позивачу у зв`язку із зміною правового регулювання.

З врахуванням викладеного, суд в межах підстав поданої заяви позову не встановив обставин, що зумовлюють необхідність встановлення судового контролю, позаяк матеріали справи свідчать про виникнення нових спірних правовідносин, відносно яких позивачу належало звернутися до суду з адміністративним позовом, позаяк нові спірні правовідносини у зв`язку із застосуванням відповідачем зміненого законодавства не охоплюються процедурою судового контролю.

Відтак, враховуючи наведені вище норми законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що подана заява про встановлення судового контролю за виконанням постанови суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 321, 325, 328, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року у справі № 2а-589/11 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос