Справа № 340/3849/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 340/3849/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року (суддя О.В. КРАВЧУК ) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язати вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № /ПС 59 від 05.06.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 період отримання нею допомоги по безробіттю з 11.03.1998 по 06.09.1998, а також зарахувати до її страхового та пільгового стажу по списку № 1 період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2004 по 31.12.2004; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року за № 1- р/2020 за її заявою від 28.05.2024.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № /ПС 59 від 05 червня 2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28 травня 2024 року, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період отримання нею допомоги по безробіттю з 11 березня 1998 року по 06 вересня 1998 року і зарахувати до страхового та пільгового стажу по списку № 1 період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить частково його скасувати та прийняти нове судове рішенням, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що спірним в даній справі було право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року за № 1- р/2020. Більш того, поза увагою суду залишились ті обставини, що підставою відмови в призначенні пенсії є віковий ценз, а не недостатній стаж.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 28 травня 2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії.

Заява в порядку перерозподілу була передана до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 , рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області № /ПС 59 від 05.06.2024 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через недосягнення необхідного пенсійного віку 50 років.

Вважаючи протиправним таке рішення, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Внаслідок розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявні підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період отримання нею допомоги по безробіттю з 11 березня 1998 року по 06 вересня 1998 року і зарахувати до страхового та пільгового стажу по списку № 1 період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року. Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року за № 1- р/2020 за її заявою від 28.05.2024, суд вказав, що дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права. Ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. Оскільки відповідачем не проводився розрахунок страхового стажу позивачки з урахуванням періодів, врахованих судом у цьому рішенні, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачці пенсію.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає такий висновок невірним, адже зі змісту спірного рішення № /ПС 59 від 05.06.2024 чітко вбачається, що підставою для відмови в призначенні пенсії позивачеві стало недосягнення необхідного пенсійного віку 50 років.

Отже, суд першої інстанції мав надати оцінку спірним правовідносинам у цій частині.

Усуваючи такий недолік судового рішення, колегія суддів зазначає, що в жовтні 2017 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким доповнено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV розділом XIV-1, який містить, зокрема, пункт 1 частини 2 статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість, згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнано неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин, Закон № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий у 50 років.

Тобто вищенаведені закони явно суперечать один одному, а тому правове регулювання спірного питання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує належний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Вказаного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 листопада 2021 року під час розгляду зразкової адміністративної справи № 360/3611/20.

При визначенні достатності у позивача трудового стажу для призначення пільгової пенсії при досягненні 45 років, суд апеляційної інстанції встановив, що пенсійним органом в оскаржуваному рішенні обраховано та підтверджено, що остання має страховий стаж 38 роки 2 місяці 16 днів, пільговий стаж за списком № 1 - 13 років 9 місяців 21 днів, що є достатнім відповідно до приписів пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII.

Правильність висновків суду першої інстанції в частині зобов`язання зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період отримання нею допомоги по безробіттю з 11 березня 1998 року по 06 вересня 1998 року і зарахувати до страхового та пільгового стажу по списку № 1 період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року сторонами не оскаржується, рішення в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року в адміністративній справі № 340/3849/24 скасувати в частині обраного способу захисту, а саме: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28 травня 2024 року, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період отримання нею допомоги по безробіттю з 11 березня 1998 року по 06 вересня 1998 року і зарахувати до страхового та пільгового стажу по списку № 1 період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року», а також в частині відмови в задоволенні позову.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року за № 1- р/2020 за її заявою від 28.05.2024, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період отримання нею допомоги по безробіттю з 11 березня 1998 року по 06 вересня 1998 року, а також зарахувати до страхового та пільгового стажу по списку № 1 період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 15 жовтня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 15 жовтня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова