Справа № 400/7586/24
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 р. № 400/7586/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаУправління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, вул. Захисників Миколаєва, 5А,м. Миколаїв,54005,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач- ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної міграційної служби в Миколаївській області про визнання неправомірними дій посадових осіб щодо порушення прав передбачених п. 8 ч. 1 ст. 6 та ч. 3 ст, 3 та ч. 3 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", поновлення порушеного права на протязі 32 (тридцяти двох) років на видачу паспорта громадянина України та при досягненні 16-ти (шістнадцяти) років, зобов`язання поновити порушене право від досягнення 16-ти (шістнадцяти річного) віку та на теперішній час документувати та видати паспорт громадянина України.

Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач протиправно не видає їй паспорт, оскільки вона прибула в Україну у віці 3х років та станом на 24.08.1991 проживала на території України, тому має право на отримання паспорта громадянина України.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому позов не визнає, оскільки позивачу необхідно спочатку отримати громадянство України відповідно до вимог чинного законодавства, а потім вже отримати паспорт громадянина України.

Ухвалою від 19.08.2024 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України). Дослідив докази, суд встановив:

Позивач- Вікол Ганна 23 травня 1988 народилася в Молдові, що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 від 17 червня 1988 року .

У позові зазначено, що вона в червні 1991 з родиною переїхали на постійне місце проживання в Україну до села Нова Василівка Баштанського району. При досягненні 16-ти річного віку в 2004 році посадові особи відповідача ВГІРФО УМВС в Миколаївській області не дотрималися вимог ч. 3 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» щодо безперервного проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років та не видали позивачу паспорт громадянина України.

Посольство республіки Молдова в Україні видало довідку за № 31 від 20 квітня 2011 року про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не є громадянкою Республіки Молдова.

Відповідач у відзиві зазначив, що у 1992 році позивач разом з матір`ю приїхала для проживання на територію України.

08.04.2011 року мати заявниці ОСОБА_3 була документована паспортом громадянина України у зв`язку з набуттям громадянства України відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України».

Рішенням УДМС у Миколаївській області від 14.11.2012 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну її було визнано особою без громадянства та вирішено надати дозвіл на імміграцію в Україну заявниці разом з неповнолітньою на той час дитиною ОСОБА_4 на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію».

УДМС у Миколаївській області було видано ОСОБА_1 разом з неповнолітньою донькою дозвіл на імміграцію № НОМЕР_2 від 14.11.2012 року, строком дії до 14.11.2013 року.

14.02.2013 ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної

відповідальності за статтею 203 КУпАП України та відносно неї Казанківським РС УДМС в Миколаївській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у сумі 510 грн. (постанова ПН ММК 000166).

Позивач була документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 01.04.2013 року.

21.08.2013 ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної

відповідальності за статтею 203 КУпАП України та відносно неї Казанківським РС УДМС в Миколаївській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у сумі 510 грн. (постанова ПН ММК 005576).

26.06.2024 року ОСОБА_1 звернулась до УДМС у Миколаївській області з питання оформлення та видачі на її ім`я паспорта громадянина України .

У відповіді зазначено, що ОСОБА_1 має право при наявності усіх необхідних документів звернутись до Казанківського сектору УДМС у Миколаївській області із заявою про прийняття до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235.

Відповідно до визначень, які містить частина перша статті 1 Закону №2235-111, громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3,-з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до ст.6 Закону України « Про громадянство України» громадянство України набувається:

1) за народженням;

2) за територіальним походженням;

3) внаслідок прийняття до громадянства;

4) внаслідок поновлення у громадянстві;

5) внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування;

7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

9) внаслідок встановлення батьківства;

10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Умовами прийняття до громадянства України є:

1) визнання і дотримання Конституції України та законів України;

2) зобов`язання припинити іноземне громадянство або не перебування в іноземному громадянстві (для осіб, які були громадянами держав, міжнародні договори України з якими дозволяють особам звертатися для набуття громадянства України за умови, якщо доведуть, що вони не є громадянами іншої договірної сторони).

3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років.

4) отримання дозволу на постійне проживання в Україні.

Ця умова не поширюється на осіб, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну або тимчасову прописку на території України, а також на осіб, яким надано статус біженця в Україні або притулок в Україні;

5) володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування. Ця умова не поширюється на осіб, які мають певні фізичні вади (сліпі, глухі, німі);

6) наявність законних джерел існування. Ця умова не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні або притулок в Україні.

Прийняття до громадянства України дітей, які проживають в Україні і один з батьків яких або опікун чи піклувальник має дозвіл на постійне проживання в Україні, здійснюється без урахування умов, передбачених пунктами 1, 3-6 частини другої цієї

статті.

До громадянства України не приймається особа, яка:

1) вчинила злочин проти людства чи здійснювала геноцид;

2) засуджена в Україні до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину (до погашення або зняття судимості);

3) вчинила на території іншої держави діяння, яке визнано законодавством України тяжким злочином.

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України( ст.9ЗУ №2235).

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006), згідно пунктів 1-3 якого для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Постановою ВРУ від 26.06.1992 № 2503 « Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» ( в редакції чинній на 2004р) п.п.1,2,13 передбачено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Для одержання паспорта громадянин подає:

заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України;

свідоцтво про народження;

дві фотокартки розміром 35х45 мм;

у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Надані суду сторонами докази свідчать, що:

- УДМС у Миколаївській області було видано ОСОБА_1 дозвіл на імміграцію № НОМЕР_2 від 14.11.2012 .

- 01.04.2012 ОСОБА_1 була документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 01.04.2013.

- В свідоцтвах про народження дітей позивач зазначена, як особа без громадянства.

Позивач обґрунтовує протиправність дій відповідача порушенням прав позивача передбачених вимогами п. 8 ч. 1 ст. 6 та ч. 3 ст., 3 та ч. 3 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", але всі ці статті стосуються набуття громадянства України, а не видачі паспорта громадянина України. Доказів звернення за отриманням громадянства України позивач суду не надав.

Також позивачем не оскаржувались рішення УМДС на постійне проживання та надані їй документи свідчать, що вона є особою без громадянства- апатридом.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що по досягненню нею 16річного віку - з 2004 часу для отримання паспорта нею вживались будь-які заходи щодо отримання громадянства України та паспорта громадянина України. В 2013 році позивач отримала посвідку на постійне проживання, яка є чинною та в усіх офіційних документах, виданих Україною вона є особою без громадянства.

В 2024 позивач, як особа без громадянства звернулась за отриманням паспорта.

Суд зазначає, що для того, щоб отримати паспорт громадянина України необхідно спочатку отримати громадянство України, а потім вже отримати паспорт громадянина України.

Посилання позивача на те, що протягом 20-ти років порушуються її права на отримання паспорта не приймаються судом до уваги, оскільки позивач обрав пасивну поведінку та не вчиняв будь-яких дій на отримання громадянства України , а потім паспорта громадянина України. Доказів неправомірних дій та зловживання ВГІРФО УМВС в Миколаївській області та відповідачем у справі прав позивач суду не надав, тому відповідач у 2024 році надав правомірну відповідь стосовно алгоритму дій позивачем для отримання спочатку громадянства України, а потім паспорта громадянина України.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивач не довів суду протиправність дій відповідача, тому позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко