Справа № 420/31316/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 жовтня 2024 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Скупінська О.В., розглянувши матеріали заяви Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 07.10.2024 надійшла позовна заява Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд припинити право на виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення № ОД84 про початок виконання будівельних робіт на підставі будівельного паспорта «Нове будівництво житлового будинку садибного типу з літньою кухнею та господарською будівлею за адресою: Одеська область, Одеський район, Одеська територіальна громада, м. Одеса, вул. Садовського, 14-Б», яке зареєстровано Управлінням від 19.06.2024.

Станом на 11.10.2024 питання щодо відкриття провадження, залишення позовної заяви без руху чи повернення позовної заяви суддею не вирішено.

10.10.2024 до суду (вх.№51663/24) від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради надійшла заява про забезпечення позову у якій заявник просить суд заборонити здійснювати будь-які підготовчі та будівельні роботи на об`єкті будівництва за адресою: м. Одеса, вул. Садовського, 14-Б (кадастровий номер земельної ділянки :43:005:002) до вирішення справи по суті та набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування зави вказано, що керуючись Порядком взаємодії виконавчих органів міської ради та комунальних підприємств з вирішення питань пов`язаних із самочинним будівництвом у м. Одесі, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 2.03.2018 № 135, 01.08.2024 проведено комісійне обстеження нового будівництва житлового будинку садибного типу щодо дотримання вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час виїзду на місце встановлено факт здійснення будівельних робіт з нового будівництва житлового будинку, а саме: влаштовано монолітну фундаментну плиту орієнтовно загальними розмірами 15,2 м х 5.7 м вздовж вхідної групи на подвір`я з боку АДРЕСА_1 та по межі суміжної земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 влаштовано кам`яне огородження з цегли висотою біля 2,5 метрів впритул до якого влаштовані монолітні вертикальні колони та монолітне перекриття нижнього поверху з випусками арматури для подальшого влаштування монолітних вертикальних колон наступного поверху, що підтверджується фотофіксацією. Будівництво нового житлового будинку здійснюється майже впритул до кам`яного огородження, що розташовано по межі суміжних земельних ділянок та на відстані біля 0.20м до існуючого двоповерхового житлового будинку, який розміщено на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 .

В Реєстрі будівельної діяльності наявні відомості щодо реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт на підставі будівельного паспорта «Нове будівництво житлового будинку садибного типу з літньою кухнею та господарською будівлею за адресою: АДРЕСА_1 » від 19.06.2024 № ОД 84 (далі Повідомлення).

За результатами обстеження на місці та враховуючі наявні документи вбачається, що нове будівництво житлового будинку садибного типу за вказаною адресою не підпадає під критерії будівництва індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) площею 500 кв.м, зазначені в ч. 1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі-Закон № 3038-VI).

За вказаною адресою забудовник під час виконання будівельних робіт на підставні Повідомлення, відхилився від схеми намірів забудови та фактично здійснює будівництво трьох поверхового житлового будинку з мансардою, яке потребує отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, розроблення проектної документації та проведення її експертизи відповідно до ст. 26 та ст. 29 Закону № 3038-VI.

Розглянувши наявні матеріали встановлено, що площа земельної ділянки з кадастровим № :43:005:002, на якій здійснюється будівництво, складає - 376 кв.м.

За результатами обстеження на місці та розгляду схеми намірів, встановлено що будівництво житлового будинку садибного типу на земельній ділянці з кадастровим номером: 0:43:005:002 за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється в північно-західній частині земельної ділянки, по червоній лінії вздовж АДРЕСА_1 , по межах суміжних земельних ділянок та впритул до існуючого двоповерхового житлового будинку, який розміщено на суміжній земельній ділянці, тобто без мінімально допустимих відступів та відстаней, передбачених законодавством.

Таким чином, зазначений об`єкт будівництва запроєктовано та здійснюється з порушеннями п. 6.1.32,п. 6.1.33 п. 15.2.2, п. 6.1.40, п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», з відхиленнями від схеми намірів забудови, що в свою чергу свідчить про те, що у Повідомленні Відповідачем наведені недостовірні дані, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Вказує, що на сьогоднішній день, є вкрай важливим вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення заборони здійснювати будівельні роботи на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий № :43:005:002) до вирішення справи по суті.

Так, умови та порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено статтею 150 КАС України, відповідно до якої суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина 2 статті 150 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі, а також вказати, у чому, зокрема, будуть полягати дії, направлені на відновлення його прав, оцінити складність вчинення таких дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Підстави, за наявності яких судом може бути вжито заходів забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям статті 150 КАС України при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункту 1 частини другої статті 150 КАС України.

Натомість, за наслідками дослідження змісту заяви Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про забезпечення позову, судом установлено, що заявником до суду не надано жодних доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, заявником не конкретизовано яких саме зусиль буде змушений він докласти та яких понесе витрат у разі невжиття судом заходів, про які він просить.

При цьому, навіть встановлення фахівцями контролюючого органу під час обстеження порушень вимог містобудівного законодавства, за наявності в органу державного архітектурно-будівельного контролю інших дієвих способів впливу на суб`єктів містобудування, не може бути єдиною підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з даної підстави допускається у виключних випадках.

Крім того, у заяві про забезпечення позову Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради не наведено конкретних обґрунтувань, з посиланням на належні та допустимі докази, стосовно того, які саме негативні наслідки для скаржника можуть настати та як будівництво об`єкта, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Садовського, 14-Б може призвести до неможливості відновлення його прав у разі не вжиття судом заходів щодо забезпечення позову.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Водночас, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. Разом з тим, за умови відсутності належних, допустимих та достатніх доказів настання події, яка спричинить порушення прав заявника, посилання на відсутність ефективного захисту його прав є неспроможними.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність законодавчо передбачених підстав для задоволення клопотання Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо забезпечення позову.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, у межах наданих йому приписами чинного законодавства повноважень, має право самостійно вчиняти дієві заходи з метою усунення суб`єктом містобудування установлених порушень вимог містобудівного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надані належні та допустимі докази щодо наявності конкретних обставин, що перешкоджають поновленню прав позивача, та роблять виконання рішення у майбутньому неможливим на час звернення позивача із заявою про забезпечення позову, а тому заява не належить задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 10.10.2024 (вх.№51663/24) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА