Справа № 420/22115/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ?вни до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 ?вни до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (далі ТУ ССО у Одеській області) в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову відповідача у зарахуванні позивачу до вислуги років для обчислення стажу служби в Службі судової охорони час попередньої роботи у державному органі, а саме період з 06.12.2006 року по 22.11.2019 року в ГУМВС України в Одеській області та ГУНП в Одеській області;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби у Службі судової охорони період роботи з 06.12.2006 року по 22.11.2019 року в ГУМВС України в Одеській області та ГУНП в Одеській області, що дає право на встановлення надбавки за стаж служби в Службі судової охорони та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона проходить службу в Службі судової охорони та 17.06.2024 року звернулася до керівництва ТУ ССО у Одеській області з заявою щодо періодів роботи, які були зараховані для обчислення стажу служби у Службі судової охорони та врахування /не врахування в стаж служби в Службі судової охорони періодів роботи в державних органах, зокрема період роботи з 06.12.2006 року по 22.11.2019 року в ГУМВС Украі?ни в Одеській області та ГУНП в Одеській області, однак отримала відповідь Листом тимчасового виконувача обов`язків начальника ТУ ССО у Одеській області від 28.06.2024 №46/05-747, що на теперішній час «перелік посад затверджується наказами Служби судової охорони №454 від 24.10.2022 та №519 від 05.12.2022, якими визначено лише посади центрального органу управління. У зв`язку з чим, стаж роботи в державних органах (установах), не зарахований до вислуги років». Позивач вважає дану відмову необґрунтованою, та зазначає, що відповідно до Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 №1052/0/15-19 з урахуванням змін, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» має право на зарахування до її вислуги років, яка надає право на встановлення надбавки за стаж служби і надання додаткової оплачуваної відпустки, час її попередньої роботи в державних органах, у зв`язку з чим просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник ТУ ССО у Одеській області надав до суду письмовий відзив, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що відповідно до приписів пункту "и" статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та абзацу 12 пункту 1 Постанови КМУ №393, до вислуги років зараховуються: час роботи в державних органах у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, затвердженим Головою Служби судової охорони. При цьому, наказом Голови Служби судової охорони від 24.10.2022 №454 "Про затвердження Переліку посад співробітників Служби судової охорони середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах" та наказом Служби судовоі? охорони №519 від 05.12.2022 «Про внесення змін до наказу Служби судовоі? охорони від 24.10.2022 №454» затверджено перелік посад співробітників Служби судовоі? охорони середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судовоі? охорони, до вислуги років для призначення пенсіі? зараховується час роботи в державних органах. Займана позивачем посада відповідно до штатного розпису ТУ Служби належить до середнього складу співробітників Служби судовоі? охорони, однак не входить до переліку посад, затвердженого наказом Голови Служби судової охорони №454 від 24.10.2022, відтак правові підстави для здіи?снення зарахування стажу роботи в зазначених позивачем державних органах відсутні. Інших правових підстав, для зарахування часу роботи в державних органах до стажу служби у Служби судовоі? охорони законодавством не передбачено.

Ухвалою суду від 17.07.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 11.10.2024 року заяву за вх. №ЕС/51034/24 від 09.10.2024 року позивача про уточнення позовних вимог повернено заявнику без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 06.12.2006 року по 06.11.2015 року проходила службу в ГУМВС України в Одеській області, у період з 07.11.2015 року по 22.11.2019 року - в ГУНП в Одеській області, підтвердженням чого є копія трудової книжки.

З 26.11.2019 року ОСОБА_1 проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Одеській області з присвоєнням первинного спеціального звання - лейтенант Служби судової охорони, та з 01.01.2020 року по теперішніи? час у заи?маніи? посаді начальника фінансово-економічного відділу (головнии? бухгалтер) територіального управління Служби судовоі? охорони у Одеськіи? області. Як вбачається з Витягу з наказу №684о/с від 29.12.2023 року, під час проходження служби позивачці було присвоєно спеціальне звання старший лейтенант Служби судовоі? охорони.

06.06.2024 року позивачка подала рапорт та 17.06.2024 року заяву до відповідача щодо періодів роботи (служби) у Службі судовоі? охорони, які були враховані для обчислення стажу служби та зарахування до вислуги років стаж роботи в державних установах, згідно вимог пункту и) статті 17 Закону Украі?ни «Про пенсіи?не забезпечення осіб, звільнених з віи?ськовоі? служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ та абзацу 12 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів Украі?ни від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсіи? і грошовоі? допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону Украі?ни «Про пенсіи?не забезпечення осіб, звільнених з віи?ськовоі? служби, та деяких інших осіб», крім віи?ськовослужбовців строковоі? служби і членів і?х сімеи? та прирівняних до них осіб».

Листом від 28.06.2024 року Вих.№46-05-747 відповідач, розглянувши вказані рапорт та заяву, проінформовано, що відповідно до Закону №2262-ХІІ та Постанови №393, перелік посад затверджується наказами Служби судовоі? охорони №454 від 24.10.2022 та №519 від 05.12.2022, якими визначено лише посади центрального органу управління Служби судовоі? охорони, у зв`язку з чим стаж роботи в державних органах (установах), не зараховании? до вислуги років позивача.

Вислуга років позивача станом на 01.01.2024, згідно наказу територіального управління Служби судовоі? охорони у Одеськіи? області від 29 грудня 2023 року №684 о/с становить 04 роки 01 місяць 05 днів, до якоі? зараховується стаж проходження служби у Службі судовоі? охорони за період з 26.11.2019 по 01.01.2024.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ст.160 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) встановлено, що підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.

Згідно зі ст.161 Закону №1402-VIII Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України.

Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби.

Відповідно до ст.164 Закону №1402-VIII встановлено, що спеціальні звання лейтенант Служби судової охорони; старший лейтенант Служби судової охорони віднесені до спеціальних звань середнього складу Служби судової охорони.

Як було встановлено судом та не заперечується учасниками справи, ОСОБА_1 було присвоєно спеціальне звання лейтенант, а в подальшому старший лейтенант Служби судової охорони, що відносяться до спеціальних звань середнього складу Служби судової охорони

Частиною 4 ст.163 Закону №1402-VIII в редакції до 23.05.2021 було передбачено, що до стажу служби у Службі судової охорони зараховується стаж служби в поліції, органах внутрішніх справ, військова служба в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону.

Водночас ч.6 ст.163 Закону №1402-VIII в редакції до 23.05.2021 визначала, що порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони визначається у відповідному положенні, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

З метою вдосконалення існуючого порядку зарахування до стажу служби у Службі судової охорони окремих періодів військової служби та служби в правоохоронних та інших державних органах, який дозволяє встановлювати співробітникам надбавки за стаж служби, а також надання їм додаткової оплачуваної відпустки, Верховною Радою України прийнято Закон України №1417-IX від 27.04.2021 «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який набув чинності з 23.05.2021, та деяких законів України щодо врегулювання окремих питань правового статусу працівників Служби судової охорони», яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» зокрема доповнено ст.162-1.

Згідно з ч.2 ст.162-1 Закону №1402-VIII, порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 року №1052/0/15-19 затверджено Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (далі Положення).

Відповідно до п.5 Положення у попередній редакції, час проходження служби у Службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах.

До стажу служби у Службі зараховується стаж служби в поліції, органах внутрішніх справ, військова служба в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 18.11.2021 року №2236/0/15-21 внесено зміни до Положення, згідно з якими пункт 5 розділу І викладено в такій редакції:

«Час проходження служби у Службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах.

Стаж служби у Службі дає право на встановлення співробітнику надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби у Службі (у календарному обчисленні) зараховуються періоди, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей".»

З наведеного слід дійти висновку, що пункт 5 Положення містить бланкетну норму, яка слугує підставою для звернення до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей» (далі Постанова №393).

Закон України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі Закон №2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Так, згідно з пунктом «б» ч.1 ст.1-2 Закону №2262-ХІІ, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), зокрема, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони.

Пунктом «и» ч.1 ст.17 Закону №2262-ХІІ визначено, що особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах … у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.

У свою чергу, абзацом 12 п.1 Постанови №393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються час роботи в державних органах … у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, затвердженим Головою Служби судової охорони.

Механізм виплати грошового забезпечення працівникам Служби судової охорони, визначено Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 року №384 (далі Порядок №384).

Приписам даного Порядку №384 передбачено, що до щомісячних основних видів грошового забезпечення працівників ССО, серед іншого, належить надбавка за стаж служби (підп.3 п.5 розділу І Порядку №384). Грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади, серед іншого, в територіальний орган Служби судовоі? охорони. Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат (п.п.8, 9 розділу І Порядку №384).

До вислуги років для виплати співробітникам надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені Законом №2262-ХІІ, Постановою №393 (п.19 розділу ІІ Порядку №384).

Аналіз положень пункту «и» ч.1 ст.17 Закону №2262-ХІІ, абзацу 12 п.1 Постанови №393, п.5 Положення, пунктів 8, 9 розділу І та пунктів 17-19 розділу ІІ Порядку №384 дає підстави суду дійти висновку, що вказаними нормами права визначено за особою, у разі її переходу на службу до Служби судової охорони, право на зарахування до стажу в Службі судової охорони, періоду (часу) роботи в державних органах. При цьому, суд констатує, що таке право закріплене в Законі №2262-XII та Положенні, порядок його підтвердження та обчислення - у Постанові №393, а порядок його реалізації - у Порядку №384.

На виконання вимог пункту «и» ч.1 ст.17 Закону №2262-ХІІ, наказом Служби судової охорони від 24.10.2022 року №454 затверджено Перелік посад співробітників Служби судової охорони середнього і вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах. До такого Переліку віднесено наступні посади: 1. Перший заступник Голови Служби судової охорони, заступники Голови Служби судової охорони; 2. Начальники управлінь, відділів та їх заступники центрального органу управління Служби судової охорони.

Наказом Служби судової охорони від 05.12.2022 року №519 до вказаного вище Переліку внесено зміни, у зв`язку з чим останній викладено у новій редакції, а саме: « 1. Перший заступник Голови Служби судової охорони, заступники Голови Служби судової охорони; 2. Начальники управлінь, відділів, служб, секторів та їх заступники центрального органу управління Служби судової охорони.»

Таким чином, перелік, затверджений наказом Служби судової охорони від 24.10.2022 №454 (зі змінами), включає лише керівні посади центрального органу управління Служби судової охорони. Водночас, нормами чинного законодавства право зарахування до стажу служби у Службі судової охорони, яке дає право на встановлення співробітнику надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки, не ставлять у залежність від того, в центральному чи територіальному органі Служби судової охорони вони проходять службу.

Суд зазначає, що якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання для співробітників Служби судової охорони певних гарантій, а саме зарахування до стажу служби у Службі судової охорони стажу служби в поліції, органах внутрішніх справ, зокрема, відповідно до вимог Закону №1402-VIII, а також права на зарахування до вислуги років для призначення пенсії часу роботи в державних органах у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони за правилами, встановленими пунктом «и» частини першої статті 17 Закону №2262-ХІІ, держава, у даному випадку в особі Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, безпідставно, відступаючи від гарантованих позивачці прав та правомірних сподівань, не зарахувала до її стажу службу в державних органах, як особі, на яку поширюється дія Закону №2262-ХІІ.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається зі змісту записів трудової книжки серії НОМЕР_1 виданої 06.12.2006 року на ім`я ОСОБА_1 , у період з 06.12.2006 року по 06.11.2015 року позивачка проходила службу в ГУМВС України в Одеській області, у період з 07.11.2015 року по 22.11.2019 року - в ГУНП в Одеській області. Дана обставина, що позивач у вказані періоди працювала саме в державних органах відповідачем не оспорюється.

На момент виникнення у позивача права на зарахування до стажу служби у Службі судової охорони стажу служби в поліції, органах внутрішніх справ, перелік посад співробітників Служби судової охорони середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, ще не був затверджений.

Незважаючи на це суд визнає безпідставними твердження відповідача про те, що позивач проходить службу у Службі судовоі? охорони на посаді ТУ Служби, що не входить до переліку посад затвердженого наказом №454 від 24.10.2022 року з урахуванням наступного.

Верховний Суд, вирішуючи спори щодо призначення пенсій та зарахування стажу для осіб, визначених Законом №2262-ХІІ, неодноразово зазначав про те, що цей Закон для окремих категорій осіб передбачає гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для окремих категорій осіб як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Крім того, принцип юридичної визначеності, закріплений у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності - в даному випадку відсутність визначеного переліку посад середнього і вищого складу Служби судової охорони для обрахунку стажу.

Такі висновки сформульовані Верховним Судом у постановах від 14.08.2019 у справі №1740/2508/18, від 20.09.2019 у справі №813/904/15, від 18.11.2019 №813/5876/15.

Відтак, не зарахування відповідачем періодів з 06.12.2006 року по 22.11.2019 до стажу служби ОСОБА_1 у Службі судової охорони суперечить приписами закону, а покликання відповідача, що на час розгляду заяви позивача від 17.06.2024 року та рапорту від 06.06.2024 року до ТУ Служби, наказом Служби судовоі? охорони №454 від 24.10.2022 року затверджении? перелік посад співробітників Служби судовоі? охорони середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судовоі?? охорони, до вислуги років для призначення пенсіі? зараховується час роботи в державних органах, а посада в ТУ Служби на якій позивач проходить службу у Службі судовоі? охорони не входить до переліку посад затвердженого наказом Служби судовоі? охорони №454 від 24.10.2022 року, як на підставу для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів до стажу служби у Службі судової охорони, є протиправним. При цьому суд також враховує, принцип дії нормативно-правових актів в часі, Наказ №454 від 24.10.2022 року не існував на час виникнення спірних правовідносин та, відповідно, не поширює на них свою дію.

З урахуванням вищевикладеного, вказані посилання відповідача суперечать принципу правової визначеності та, на думку суду, не можуть свідчити на користь правомірності його дій.

Крім того, суд зауважує, що Наказ Служби судової охорони від 24.10.2022 року №454, яким затверджено перелік посад, обмежує та погіршує право службовців посад середнього і вищого складу територіальних управлінь Служби судової охорони на зарахування до стажу в Службі судової охорони, періоду (часу) роботи в державних органах.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що позивачка, у відповідності до положень абзацу 12 п.1 Постанови №393, п.5 розділу І Положення про проходження Служби співробітниками Служби судової охорони з урахуванням змін, внесених рішенням Вищої ради правосуддя №2236/0/15-21 від 18.11.2021 року, має право на зарахування періодів роботи в ГУМВС України в Одеській області та ГУНП в Одеській області до стажу служби у Службі судової охорони, з дати набуття такого права.

Отже, відмова відповідача у зарахуванні позивачу до вислуги років для обчислення стажу служби в Службі судової охорони часу попередньої роботи у державному органі, а саме період з 06.12.2006 року по 22.11.2019 року в ГУМВС України в Одеській області та ГУНП в Одеській області є протиправною.

З огляду на викладене для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби у Службі судової охорони період роботи з 06.12.2006 року по 22.11.2019 року в ГУМВС України в Одеській області та ГУНП в Одеській області, що дає право на встановлення надбавки за стаж служби в Службі судової охорони та надання додаткової оплачуваної відпустки.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст. 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просить зобов`язати відповідача надати звіт про виконання рішення суду протягом одного місяця з дня набрання чинності.

Приписами ч.1 ст.382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення ст.382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи, тобто встановлення зобов`язання надати до суду звіт про виконання рішення суб`єкта владних повноважень за змістом цитованої норми є правом, а не обов`язком суду. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин, суд вважає, що відсутня необхідність зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до суду надано платіжну інструкцію № 0.0..1 від 12.07.2024 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а також те, що позов подано за допомогою електронного суду (в електронній формі), суд вважає за необхідне стягнути на її користь суму сплаченого нею судового збору у розмірі 968,96 грн. з Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ?вни до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області у зарахуванні ОСОБА_1 ?вні до вислуги років для обчислення стажу служби в Службі судової охорони час попередньої роботи у державному органі, а саме період з 06.12.2006 року по 22.11.2019 року в ГУМВС України в Одеській області та ГУНП в Одеській області.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області зарахувати ОСОБА_1 ?вні до стажу служби у Службі судової охорони період роботи з 06.12.2006 року по 22.11.2019 року в ГУМВС України в Одеській області та ГУНП в Одеській області, що дає право на встановлення надбавки за стаж служби в Службі судової охорони та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ?вни витрати по сплаті судового збору у сумі 968,96 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст.ст.295, 297 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області (65082, м. Одеса, вул. Софіївська, буд.19, ).

Суддя Іванов Е.А.