Справа № 480/7281/24
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 480/7281/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягає в незупиненні примусового виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі № 240/33130/23;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зупинити примусове виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі № 240/33130/23;

- визнати протиправними і скасувати постанови від 31.07.2024 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сторчак Анжели Сергіївни про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 75658899.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем безпідставно не зупиняється виконавче провадження з приводу виконання судового рішення, яким зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з посиланням на абз. 12 п. 10-2 розділу ХІІІ «Перехідні та кінцеві положення» Закону України «Про виконавче провадження». Позивач не погоджується із бездіяльністю відповідача та вважає, що за змістом судового рішення в цій частині має зобов`язальний характер, а не характер стягнення грошового забезпечення.

Також державним виконавцем прийнято постанови від 31.07.2024 про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням № 75658899, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 75658899, які позивач вважає такими, що підлягають скасуванню у зв`язку із тим, що відповідачем помилково застосовано ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», а не п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 матеріали адміністративної справи № 480/7281/24 ухвалено передати на розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, до суду направив відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти позову стверджує, що оскаржувані постанови винесені в рамках чинного законодавства, а підстави для зупинення виконавчого провадження відсутні, оскільки відповідно до абзацу 12 пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII не підлягає зупиненню вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень боржниками, за якими є військові частини з позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входить: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Разом із відзивом відповідач направив матеріали виконавчого провадження № 75658899.

Третьою особою пояснення на позовну заяву не подано.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 75658899 з виконання виконавчого листа № 240/33130/23, виданого 21.06.2024 Житомирським окружним адміністративним судом, про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 за період з 11.05.2022 по 19.05.2023 включно грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 № 1928-ІХ, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-ІХ, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

31.07.2024 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сторчак А.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75658899 про виконання позивачем зобов`язання, викладеного у виконавчому листі, а також постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 32000,00 грн та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, якою визначено мінімальні витрати в сумі 319,28 грн.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невинесення постанови про зупинення виконавчого провадження протиправною, а постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору незаконними, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон України № 1404-VІІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як встановлено судом, на підставі виконавчого листа, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 21.06.2024, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» - відкрито виконавче провадження № 75658899.

Звертаючись із цим позовом до суду, позивач зазначає, що вказане виконавче провадження підлягало зупиненню.

Суд звертає увагу, що перелік підстав для зупинення здійснення виконавчих дій передбачено ст. 34 Закону № 1404-VIII.

Разом із тим, абзацом 12 пункту 10 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2024 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2024 № 2102-IX; вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.

З аналізу зазначеної норми суд вбачає, що вона містить винятки та у період дії воєнного стану в Україні не зупиняється вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом, боржниками за якими є, зокрема, військові частини.

Суд зазначає, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2024 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2024 строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України неодноразово продовжувався строк дії воєнного стану в Україні та, останнім на даний час, Указом Президента України від 07.08.2024 було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12.08.2024 строком на 90 діб.

При цьому, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок ОСОБА_1 за період з 11.05.2022 по 19.05.2023 включно грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 № 1928-ІХ, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-ІХ, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Водночас, стверджуючи про наявність підстав для зупинення виконавчого провадження ВП№ 75658899, представник позивача зазначає, що на виконанні у відділі перебуває рішення не про стягнення з боржника грошового забезпечення, а рішення зобов`язального характеру, відтак вказане виконавче провадження підлягає зупиненню на підставі абз. 12 п. 10-2 розділу ХІІІ «Перехідні та кінцеві положення» Закону України «Про виконавче провадження».

Оцінюючи наведені підстави, суд враховує що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/33130/23 з-поміж інших позовних вимог зобов`язано провести перерахунок та доплатити позивачу за період з 11.05.2022 по 19.05.2023 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Суд зазначає, що відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Тобто способом захисту порушеного права позивача у справі № 240/33130/23 і, відповідно, способом виконання судового рішення є фактично перерахунок і виплата грошового забезпечення військовослужбовця.

У свою чергу, відповідно до абз. 12 п. 10-2 розділу ХІІІ «Перехідні та кінцеві положення» Закону України «Про виконавче провадження» у період дії воєнного стану в Україні не зупиняється вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень за позовами фізичних осіб про перерахунок грошового забезпечення військовослужбовців, боржниками за якими є, зокрема, військові частини.

А відтак, з урахуванням вказаного правового регулювання суд дійшов висновку, що у державного виконавця відсутні правові підстави для зупинення виконавчих дій в межах спірного виконавчого провадження на підставі абз. 12 п. 10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зупинити примусове виконання виконавчого листа від 21.06.2024 Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/33130/23 задоволенню не підлягають.

Щодо правомірності винесення постанови про стягнення виконавчого збору, суд зазначає таке.

Приписами частини 5 статті 26 Закону № 1404-VIII обумовлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Наведені приписи свідчать про те, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у звя`зку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Подібні правові висновки викладені у у постановах Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19, від 28.01.2021 у справі № 640/24233/19.

Матеріалами справи підтверджується, що державним виконавцем 31.07.2024 у межах ВП № 75658899 було відкрито виконавче провадження з одночасним зазначенням стягнення з боржника суми виконавчого збору, а також окремо було винесено постанову про стягнення з боржника суми виконавчого збору.

Таким чином, суд зазначає, що постанову про стягнення з боржника суми виконавчого збору прийнято державним виконавцем на виконання вимог ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII.

Стосовно посилання позивача на норми п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає таке.

Так, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Водночас, доказів того, що виконання судового рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» позивачем не надано.

Також доказів того, що стягувач по виконавчому провадженні за рішенням суду звернувся до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки та порядку, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду, матеріали справи не містять.

За наведених обставин суд вважає, що державним виконавцем правомірно, з урахуванням Закону України «Про виконавче провадження» винесено оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн, а тому вона є законною та не підлягає скасуванню.

Стосовно винесення відповідачем постанови від 31.07.2024 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, суд зазначає, що у відповідності до п.п. 2 розділу 6 «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5), передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону, а витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Як встановлено судом, 31.07.2024 старшим державним виконавцем у межах ВП № 75658899 прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 319,28 грн.

При цьому, сума витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 319,28 грн, яка визначена в постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 75658899, як і окремі її складові за своїм змістом відповідають вимогам Закону № 1404-VIII та Інструкції № 512/5.

Доводи представника позивача, що оскаржувана постанова від 31.07.2024 про розмір стягнення з боржника витрат виконавчого провадження була надіслана позивачу 02.08.2024, тобто пізніше наступного робочого дня після її винесення, суд не бере до уваги з огляду на їх необґрунтованість.

При цьому, долучена позивачем копія листа з трекінком АТ «Укрпошта» не дозвляє суду дійти висновку про порушення відповідачем строку надсилання оскаржуваної постанови, оскільки доказів надсилання саме оскаржуваної постанови за вказаним трек-номером суду не надано.

Суд наголошує, що позивач жодним чином не обґрунтував як саме вплинув факт надсилання оскаржуваної постанови з пропуском строку у один день на його права та обов`язки, або, тим паче, чим порушив законні права позивача як сторони виконавчого провадження.

Також, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18, згідно з якою ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення. Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про стягнення витрат виконавчого провадження ВП № 75658899 від 31.07.2024 винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження", відтак підстави для її скасування відсутні.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Щодо строку вирішення даного спору суд зазначає, що частиною шостою статті 120 КАС України передбачено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Таким чином, рішення ухвалюється в перший робочий день після закінчення строку, визначеного статтею 287 КАС України.

Керуючись положеннями статей 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Петропавлівська, 75, м. Суми, Сумська обл., Сумський р-н, 40014, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 14 жовтня 2024 р.

14.10.24