Справа № 380/1902/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/1902/24 пров. № А/857/10824/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Гудима Л.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року, ухвалене суддею Сподарик Н.І. у м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 380/1902/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про видачу довідки,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у відмові видати довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області видати довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 за грудень 2023 року.

29 березня 2024 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у відмові видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 за грудень 2023 року.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 1211 грн. 20 копійок сплаченого судового збору.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на отримання довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, оскільки на час виходу на пенсію не займала посади державного службовця і мала стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби не менш як 20 років.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що позивачка не має права на отримання спірної довідки, оскільки, на момент набрання чинності Законом України «Про державну службу України» (01.05.2016) позивачка не мала не менш як 20 років вислуги на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивачка з 30.07.2021 перебувала на обліку у відповідача як працюючий одержувач пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

16.01.2024 позивачка звернулась із заявою про перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

16.01.2024 відповідач призначив позивачці пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» в сумі 12459,51 грн., яку обчислив з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 16.01.2024 № 55-Ф, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням перед пенсією) від 16.01.2024 № 60-Ф та від 16.01.2024 2023 № 64-Ф.

03.01.2024 позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій просила, зокрема, надати довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за відповідною посадою за грудень 2023 року.

Листом від 15.01.2024 № 1300-5603-8/7677 відповідач повідомив позивачку, що стаж роботи позивачки на посадах, які дають право на призначення пенсії, згідно з Законом України «Про державну службу», станом на 01.05.2016, складає 15 років 11 місяців 01 день і немає підстав для видачі довідки, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3, про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Не погодившись з відмовою відповідача у видачі цієї довідки позивачка звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

У ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) (у редакції, чинній до 01.05.2016) закріплено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менше як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VІІІ).

Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а стаття 42 цього Закону визначає підстави перерахунку призначених пенсій.

У зв`язку з набранням чинності Законом № 889-VІІІ з 01.05.2016 втратив чинність Закон № 3723-VIII окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

В силу вимог пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відтак, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачені додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: вік і страховий стаж.

Статтею 90 Закону № 889 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (надалі - Порядок № 622).

Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 01.05.2016;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 Порядку № 622, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією, починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 2 Порядку № 622 виплат, визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Апеляційний суд встановив, що 16.01.2024 відповідач призначив позивачці пенсію згідно з Законом № 889, як особі, яка на день набрання чинності цього Закону обіймала посаду державної служби та мала не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Стаж державної служби позивачки станом на 01.05.2016 становив 15 років, 11 місяців, 1 день.

Отже, позивачка не має право на отримання довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, оскільки, станом на 01.06.2016 року, не мала не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Тому, апеляційний суд вважає, що відповідач, відмовивши позивачці у видачі вказаної довідки, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Вказаний висновок є підставою для відмови в задоволення позову.

Апеляційний суд вважає помилковими твердження суду першої інстанції про те, що право на отримання спірної довідки у позивачки пов`язане із наявністю не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії, зважаючи на те, що норми пунктів 10 і 12 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 889-VІІІ стосуються стажу набутого на державній службі чи прирівняних посадах станом на 01.06.2016 року і з цим пов`язується видача спірної довідки.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, при прийнятті рішення, це рішення необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Розподіл судових витрат апеляційний суд не здійснює, оскільки, суд відмовив в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року в справі № 380/1902/24 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про видачу довідки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Л. Я. Гудим