Справа № 160/304/24
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 жовтня 2024 рокуСправа №160/304/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту старшого солдата ОСОБА_1 від 09.10.2023;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 невідкладно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.10.2023 та звільнити його з військової служби за станом здоров`я, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 3055;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 на підставі рапорту від 09.10.2023 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду в розмірі 100000 грн щомісячно та пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з урахуванням строку на переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого, у тому числі, але не виключно, за період з березня 2023 року до 02.10.2023 та з 31.10.2023 до 22.12.2023;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 на підставі рапорту від 09.10.2023 виплатити ОСОБА_1 : надбавку за особливості проходження військової служби; індексацію грошового забезпечення; грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік; грошову компенсацію за невикористані дні основної відпустки; грошову компенсацію за невикористані дні соціальної відпустки (ст. 16-2 Закону України «Про відпустки», п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»); одноразову грошову допомогу згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу, у тому числі час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого; компенсацію за неотримане речове майно; грошову компенсацію вартості неотриманого харчування; грошове забезпечення військовослужбовця із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня кожного року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 24.02.2022 позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації. 04.08.2022 він отримав поранення під час участі у бойових діях та захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 . На підставі наказу № 326 від 24.11.2022 позивача було направлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до свідоцтва про хворобу № 3055, затвердженого 29.09.2023, його було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. 09.10.2023 позивач надіслав до військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби за станом здоров`я та виплату усіх належних сум за період лікування внаслідок поранення та які належать йому при звільненні. Однак вказаний рапорт не було вручено відповідачу у зв`язку з тим, що його юридична адреса не збігається з фактичною. Повторно направлений 07.11.2023 рапорт позивача було отримано військовою частиною НОМЕР_1 22.11.2023. Проте станом на час звернення до суду з даною позовною заявою відомості про результати розгляду рапорту відсутні. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки наявні підстави для його звільнення з військової служби, передбачені підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Внаслідок отриманого 04.08.2022 поранення позивач був евакуйований на стаціонар медичної роти військової частини НОМЕР_1 , та перебував на стаціонарному лікуванні у такі періоди: 05.08.2022-09.11.2022, 09.11.2022-19.12.2022, 19.12.2022-02.10.2023, 31.10.2023-30.11.2023, 04.12.2023-22.12.2023. У рапорті від 09.10.2023 позивач просив видати наказ щодо виплати за період з 05.08.2022 до 02.10.2023 належних йому виплат, перелік яких наведено в рапорті, однак такі вимоги було проігноровано відповідачем, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою від 08.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, у тому числі відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали; витребувано у відповідача докази: належним чином засвідчені копії наказів (витягів з наказів) щодо проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 (про зарахування до списків особового складу військової частини, призначення на посаду); пояснення із підтверджуючими доказами (довідку, картку особового рахунку) щодо обчислення та виплати позивачу спірних виплат за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 із зазначенням складових грошового забезпечення, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовувався при їх обчисленні, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022; довідку про розмір нарахованої та виплаченої позивачеві за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення із зазначенням місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців); постановлено витребувані докази надати суду у строк для подання відзиву.
Копію ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами вручено відповідачу 14.02.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Строк для подання відзиву та витребуваних судом доказів тривав до 29.02.2024.
Відповідно до ч. 5 ст. 121 КАС України пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
08.04.2024 надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 , направлений засобами поштового зв`язку 04.04.2024, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначив, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації з 24.11.2022. Виключенню зі списків особового складу передує здавання військовослужбовцем справ та посади. ОСОБА_1 перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з тривалим лікуванням та фактично не перебуває на посаді. За результатами розгляду рапорту позивача йому було надано відповідь листом № 692/2481 від 11.03.2024, яким, зокрема, повідомлено про видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 7-РС від 07.01.2024 про його звільнення з військової служби. Також у листі було зазначено, що за фактом неприбуття ОСОБА_1 03.10.2023 з лікувального закладу без поважних причин (після того, як 02.10.2023 він був виписаний з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 )) посадовими особами військової частини НОМЕР_1 проведено службове розслідування. За результатами його проведення відповідні матеріали направлено до органу досудового розслідування для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 Кримінального кодексу України, та проведення слідчих (розшукових) дій. У зв`язку з відсутністю позивача на військовій службі не було можливості видати йому обхідний лист для встановлення відсутності заборгованості ОСОБА_1 перед військовою частиною. Тому у командира військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для видання наказу щодо виключення позивача зі списків особового складу частини та повного розрахунку з ним. Відповідач також зауважив, що у рапорті позивач зазначав про неможливість самостійного прибуття до військової частини НОМЕР_1 , однак за змістом його свідоцтва про хворобу № 3055 від 29.09.2023 у супроводжуючому не має потреби.
22.04.2024 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив відмовити у прийнятті відзиву. Вказував на порушення відповідачем строку для подання відзиву, ненадання витребуваних судом доказів. Зауважив, що розгляд його рапорту здійснено поза межами встановленого строку та не зазначено обставин, які унеможливили розгляд рапорту протягом строку, визначеного законодавством. Про звільнення з військової служби наказом № 7-РС від 07.01.2024, як і про проведення службового розслідування, позивач дізнався лише 12.04.2024 після отримання відзиву. На адвокатський запит представника позивача щодо розгляду рапорту, надісланий 02.01.2024 та вручений 10.01.2024, відповідач відповіді не надав. До повторного рапорту позивач долучав відомості про наявність лікарняного, тому твердження відповідача про те, що позивач після 03.10.2023 не прибув до військової частини без поважних причин, не відповідають дійсності. Стан здоров`я позивача не дозволяє з`явитися до військової частини.
24.04.2024 до суду надійшла заява позивача про зміну розміру позовних вимог, у якій він просив: 1) змінити позовну вимогу № 2, зокрема, залишити без розгляду в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 невідкладно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.10.2023 та звільнити його з військової служби за станом здоров`я, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 305, та розглянути і задовольнити у новій редакції: визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 145 від 22.01.2024 про результати службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 ; 2) інші вимоги позовної заяви залишити без змін та задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 01.05.2024 заяву ОСОБА_1 про зміну розміру позовних вимог повернуто позивачеві.
22.05.2024 до суду надійшла заява позивача про зміну розміру позовних вимог, у якій він просив: 1) визнати поважними причини пропуску строку, встановленого ч. 1 ст. 47 КАС України, та поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом для подачі заяви про зміну розміру позовних вимог; 2) змінити позовну вимогу № 2, зокрема, залишити без розгляду в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 невідкладно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.10.2023 та звільнити його з військової служби за станом здоров`я, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 305, та розглянути і задовольнити у новій редакції: визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 145 від 22.01.2024 про результати службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 ; 3) інші вимоги позовної заяви залишити без змін та задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 14.06.2024 заяву ОСОБА_1 про зміну розміру позовних вимог повернуто позивачеві.
12.07.2024 надійшли письмові пояснення позивача, у яких він просив задовольнити позов у повному обсязі. Зазначив, що відповідачем не надано інформації про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення позивачем кримінального правопорушення. На підтвердження тієї обставини, що позивач не притягувався до кримінальної відповідальності, до пояснень додано витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ВР-004337347 станом на 04.07.2024. Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не є підставою для нездійснення відповідачем під час проходження позивачем лікування та при звільненні спірних виплат. Позивач в електронному вигляді надсилав відповідачу всі документи, що видавалися медичними закладами. Щодо неоформлення обхідного листа позивач вказав, що його переведення до військової частини НОМЕР_1 відбулося під час його лікування, фактично на посаді у цій військовій частині він не перебував. Крім того, матеріалами проведеного стосовно позивача службового розслідування не встановлено його заборгованості перед військовою частиною НОМЕР_1 .
Станом на час розгляду справи від відповідача не надійшли витребувані судом пояснення із підтверджуючими доказами (довідка, картка особового рахунку) щодо обчислення та виплати позивачу спірних виплат за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 із зазначенням складових грошового забезпечення, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовувався при їх обчисленні, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, довідка про розмір нарахованої та виплаченої позивачеві за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення із зазначенням місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців). Повідомлень про неможливість подання до суду доказів, витребуваних ухвалою від 08.01.2024, від відповідача не надійшло.
За приписами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 18.12.2015.
Згідно із записами у військовому квитку серії НОМЕР_5 від 27.01.2015 позивач призваний у Збройні Сили України 24.02.2022 на підставі наказу ВГК ЗСУ № 2 від 22.02.2022. На підставі наказу № 44 ОСОБА_1 26.02.2022 був зарахований у списки військової частини НОМЕР_2 .
04.08.2022 ОСОБА_1 після отриманого поранення був евакуйований до медичної роти військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією первинної медичної картки про невідкладну допомогу.
Згідно зі свідоцтвом про хворобу № 3055, затвердженим 20 військово-лікарською комісією, з медичної роти військової частини НОМЕР_1 позивача було направлено до АТ «Укрзалізниця Філія «Центр охорони здоров`я» Дніпровська клінічна лікарня на залізничному транспорті, де він перебував на обстеженні та лікуванні з 05.08.2022 до 09.11.2022. Після цього переведений до КНП «МКЛ № 8» Дніпровської міської ради, де він перебував на обстеженні та лікуванні з 09.11.2022 до 19.12.2022. У подальшому з 19.12.2022 переведений до нейрохірургічного відділення військової частини НОМЕР_3 .
24.10.2022 військовою частиною НОМЕР_2 видано довідку № 8/3324 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старшого солдата ОСОБА_1 , у якій зазначено відомості про отримане ним 04.08.2022 поранення за безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.11.2022 № 334 старшого сержанта ОСОБА_1 , призваного за мобілізацією, який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 у зв`язку з довгостроковим лікуванням та перебуває на лікуванні, зараховано наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 251-РС від 28.10.2022 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 25.11.2022.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 3055, складеного госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 за результатами проведеного 20.09.2023 медичного огляду, затвердженого 29.09.2023 20 регіональною військово-лікарською комісією, поранення, травма ОСОБА_1 , отримані 04.08.2022,ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. На підставі статей 75-а, 78-а, 76-а, 61-а графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.11.2023 № 345 призупинено виплату грошового забезпечення з 03.10.2023 старшому солдату ОСОБА_1 , який 03.10.2023 не прибув після лікування з ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ), у зв`язку з тим, що інших обставин, причин відсутності на службі встановити немає можливості.
09.10.2023 позивач надіслав рапорт від 09.10.2023 командиру військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , в якому з урахуванням стану здоров`я на неможливістю самостійного (без супроводження) прибуття у військову частину НОМЕР_1 , просив:
1) звільнити його з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії та виключити з військового обліку;
2) видати наказ про виплату йому за період з 05.08.2022 до 02.10.2023 (з урахуванням наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.11.2022 № 326): грошового забезпечення військовослужбовця та додаткової грошової винагороди в розмірі 100000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022; надбавки за особливості проходження військової служби; індексації грошового забезпечення; грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік; грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки; грошової компенсації за невикористані дні соціальної відпустки (ст. 16-2 Закону України «Про відпустки», п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»); одноразової грошової допомоги згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу, у тому числі час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого; компенсації за неотримане речове майно; грошової компенсації вартості неотриманого харчування; грошового забезпечення військовослужбовця із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня кожного року;
3) надіслати його примірники наказів на вказану в рапорті адресу для листування;
4) надіслати його особову справу до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим місцем проживання;
5) розглянути рапорт протягом встановленого законодавством строку та надати відповідь на вказану в рапорті електронну адресу.
У переліку доданих до рапорту документів зазначено: оригінал свідоцтва про хворобу № 3055 від 20.09.2023; скриншот відомостей про лікарняний; нотаріально засвідчені копії військового квитка позивача серії НОМЕР_5 , витягу з наказу № 326 від 24.11.2022, посвідчення серії НОМЕР_4 .
Згідно з трекінгом Укрпошти вказане поштове відправлення було вручено відправнику.
07.11.2023 вказаний рапорт з додатками було надіслано командиру військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 та згідно з трекінгом Укрпошти вручено за довіреністю.
Згідно з випискою № 167222 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 з 31.10.2023 до 30.11.2023 перебував на лікуванні у стаціонарі КНП «Криворізька міська лікарня № 16» КМР.
Відповідно до виписки № 6475 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 з 04.12.2023 до 22.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Криворізька міська лікарня № 3» КМР.
У копії матеріалів службового розслідування стосовно ОСОБА_1 міститься скриншот з відомостями про медичний висновок про тимчасову непрацездатність у період з 31.10.2023 до 09.11.2023, виданий КНП «Криворізька міська лікарня № 16» КМР, із зазначенням РНОКПП позивача.
Наказом командира НОМЕР_6 окремої аеромобільної бригади (по особовому складу) від 07.01.2024 № 7-РС відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» старшого солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира НОМЕР_6 окремої аеромобільної бригади, звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» пункту 2 (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку). У наказі зазначено, що ОСОБА_1 підлягає направленню для виключення з військового обліку до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.01.2024 № 145 «Про результати службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 » позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності оголошено сувору догану. Як зазначено у наказі, службовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 03.10.2023 не повернувся до військової частини НОМЕР_1 після проходження лікування у військово-медичному клінічному центрі СР (в/ч НОМЕР_3 ). Згідно зі свідоцтвом про хворобу, надісланим військовослужбовцем, потреби у супроводженні або протипоказань за станом здоров`я не встановлено, що виключає наявність підстав для неприбуття до військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_1 звернувся з рапортом до командування військової частини лише 13.11.2023. У наказі зазначено, зокрема, що у зв`язку з розформуванням військової частини НОМЕР_2 опитати посадових осіб цієї військової частини немає можливості, документи передано до Державного галузевого архіву Міністерства оборони України згідно з актом № 92 від 31.01.2023.
У виписці по картці/рахунку позивача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 26.02.2022 до 10.12.2023 міститься інформація про зарахування коштів із призначенням платежу заробітна плата від військової частини НОМЕР_2 у період з 24.03.2022 до 31.10.2022, та від військової частини НОМЕР_1 у період з 14.11.2022 до 19.07.2023.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Предметом оскарження у даній справі є, у тому числі, бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту старшого солдата ОСОБА_1 від 09.10.2023. Позивачем пред`явлено позовні вимоги, зокрема, про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 невідкладно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.10.2023 та звільнити його з військової служби за станом здоров`я, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 3055.
З матеріалів справи встановлено, що рапорт позивача від 09.10.2023 було розглянуто військовою частиною НОМЕР_1 після пред`явлення позову до суду та надано відповідь листом від 11.03.2024 № 692/2481. Наказом командира НОМЕР_6 окремої аеромобільної бригади (по особовому складу) від 07.01.2024 № 7-РС ОСОБА_1 відповідно до підпункту «б» пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у відставку (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку).
Отже, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивача за результатами розгляду його рапорту від 09.10.2023 звільнено з військової служби. Тобто спір щодо звільнення позивача з військової служби між сторонами відсутній.
Щодо іншої частини позовних вимог суд зазначає таке.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Статтею 1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався та діє станом на час розгляду даної справи.
Статтею 4 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 вирішено Кабінету Міністрів України невідкладно:
1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні;
2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абз. 4 п. 1 Постанови № 168).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (абз. 5, 6 п. 1 Постанови № 168 у редакції Постанови № 793 від 07.07.2022).
У подальшому до Постанови № 168 неодноразово вносилися зміни.
Постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 20.01.2023 абзац шостий пункту першого Постанови № 168 після слів «перебуваючи безпосередньо в районах» доповнено словами «їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,».
Постанову доповнено пунктом 1-2 згідно з Постановою КМУ № 836 від 09.08.2023, яка у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року. За змістом цього пункту виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану.
За змістом пункту 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
У межах спірних правовідносинах заявлено позовні вимоги, зокрема, про зобов`язання відповідача на підставі рапорту від 09.10.2023 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду в розмірі 100000 грн щомісячно пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з урахуванням строку на переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого, у тому числі, але не виключно, за період з березня 2023 року до 02.10.2023 та з 31.10.2023 до 22.12.2023.
Під час судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 25.11.2022 перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з отриманим 04.08.2022 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, ОСОБА_1 не виконував обов`язки військової служби, періодично перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
На виконання ухвали суду відповідачем не надано пояснення із підтверджуючими доказами (довідку, картку особового рахунку) щодо обчислення та виплати позивачу спірних виплат за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Відомості про складові грошового забезпечення, виплаченого позивачеві військовою частиною НОМЕР_1 у період з 14.11.2022 до 19.07.2023, у матеріалах справи відсутні. У зв`язку з цим немає можливості встановити, які саме види грошового забезпечення, винагороди виплачувалися ОСОБА_1 відповідачем. Відповідач у відзиві не навів заперечення щодо позовних вимог в частині зобов`язання нарахувати та виплатити позивачеві додаткову винагороду в розмірі 100000 грн щомісячно пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні. Зазначив про відсутність підстав для виключення позивача зі списків особового складу військової частини та проведення з ним повного розрахунку. Копій наказів командира військової частини НОМЕР_1 стосовно позивача, на підставі яких здійснювалася додаткова винагорода відповідно до Постанови № 168, до відзиву не додано.
Як встановлено з матеріалів справи, довідку № 8/3324 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старшого солдата ОСОБА_1 , у якій зазначено відомості про отримане ним 04.08.2022 поранення за безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, видано військовою частиною НОМЕР_2 24.10.2022.
Відповідач не довів правомірності нерозгляду рапорту позивача від 09.10.2023 в частині виплати йому додаткової винагороди в розмірі 100000 грн.
Беручи до уваги встановлені судом обставини, з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 25.11.2022 (тобто з дати зарахування позивача у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ) до 02.10.2023, з 31.10.2023 до 30.11.2023 та з 04.12.2023 до 22.12.2023, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за вказані періоди, з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 на підставі рапорту від 09.10.2023 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 суд зазначає, що цією постановою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть;
у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;
у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата огляду, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
У позовній заяві не зазначено обставин, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на отримання одноразової грошової допомоги. З матеріалів справи також не встановлено підстав, передбачених ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», для виплати позивачеві одноразової грошової допомоги, яка є гарантованою державою виплатою, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Зокрема, відсутні відомості про встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності позивачеві. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Згідно з абз. 1 п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до абз. 1, 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Станом на час розгляду справи відсутні відомості про вирішення відповідачем питання щодо виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . У відзиві відповідач зазначив, що виключенню зі списків особового складу передує здавання військовослужбовцем справ та посади.
Оскільки відповідача не виключено зі списків особового складу військової частин НОМЕР_1 позовні вимоги про зобов`язання відповідача на підставі рапорту від 09.10.2023 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основної відпустки та соціальної відпустки, компенсації за неотримане речове майно, грошової компенсації вартості неотриманого харчування є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.
Позивачем не додано до позовної заяви доказів на підтвердження ненарахування та невиплати йому відповідачем надбавки за особливості проходження військової служби, індексації грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошового забезпечення із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідач, у свою чергу, не виконав ухвалу суду в частині витребування відповідних доказів, необхідних для з`ясування таких обставин.
Суд звертає увагу позивача, що хоча на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, невиконання ним такого обов`язку не звільняє позивача від обов`язку доведення тих обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Відповідачем не вирішено питання про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , не надано доказів належного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 09.10.2023 в частині видачі наказу про виплату позивачеві грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки та соціальної відпустки, компенсації за неотримане речове майно, грошової компенсації вартості неотриманого харчування, надбавки за особливості проходження військової служби, індексації грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошового забезпечення із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, одноразової грошової допомоги.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо належного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 09.10.2023 в частині видачі наказу про здійснення зазначених у рапорті виплат.
Враховуючи дискреційні повноваження відповідача щодо розгляду рапорту військовослужбовця, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.10.2023 у зазначеній частині.
На підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій. Матеріали справи не містять документального підтвердження понесення позивачем інших судових витрат, тому розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 25.11.2022 до 02.10.2023, з 31.10.2023 до 30.11.2023 та з 04.12.2023 до 22.12.2023.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 25.11.2022 до 02.10.2023, з 31.10.2023 до 30.11.2023 та з 04.12.2023 до 22.12.2023, з урахуванням виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо належного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 09.10.2023 в частині видачі наказу про здійснення зазначених у рапорті виплат.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.10.2023 в частині видачі наказу про здійснення зазначених у рапорті виплат.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 .

Повний текст рішення складено 14.10.2024.

Суддя В.В. Рянська