Справа № 120/4701/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4701/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук Максим Петрович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

10 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Надольна М.С.,

представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Енергетичної митниці на додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж-7» до Енергетичної митниці про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ "Авантаж-7" звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Енергетичної митниці Державної митної служби України щодо відбору проб (зразків) товарів, які оформлені актами про взяття проб (зразків) товарів №22UA30 від 03.11.2022 року; № 22UA31 від 03.11.2022 року; № 22UA80 від 03.11.2022 року; №22UA16 від 04.11.2022 року; №22UA68U6 від 22.11.2022 року; №22UA68U6 від 22.11.2022 року; №22UA69U5 від 22.11.2022 року; №22UA70U8 від 22.11.2022 року.

Визнано протиправними та скасовано рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про визначення коду товару №КТ-UA-0022 від 21.12.2022 року; №КТ-UA-0022 від 21.12.2022 року; №КТ-UA-2022 від 21.12.2022 року; №КТ-UA-0022 від 21.12.2022 року; №КТ-UA-0022 від 22.11.2022 року; №КТ-UA-0022 від 22.11.2022 року; №КТ-UA-0022 від 21.11.2022 року; №КТ-UA-0022 від 22.11.2022 року.

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж-7" понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 48448 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці Державної митної служби України.

Додатковим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року заяву адвоката ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж-7" до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, - задоволено частково.

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж-7" понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці Державної митної служби України.

В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що заявник має право на відшкодування судових витрат та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим, що є відсутнім та не обґрунтованим у поданій заяві про ухвалу додаткового рішення суду про стягнення витрат на правничу допомогу матеріалах та додатках до цієї заяви, вбачається також з наступного.

- не підтверджено оплату правової допомоги, відсутні будь-які відмітки банку про підтвердження оплати.

- не зазначено потрачений час на написання позову та додаткових процесуальних документів, час для вивчення та дослідження матеріалів справи та практики ВС;

- у договорі про надання правової допомоги відсутні строки дії даного договору, що є істотними умовами та перечить чинному законодавству;

- пункти договору передбачають наявність п.п.2.1 додаткового договору та п.п.1 додаткової угоди, які відсутні у фактично наданих додатках до заяви;

- відповідно до актів виконаних робіт та наданих рахунків, подані адвокатом відповідь на відзив та додаткові пояснення - повністю дублюють позовну заяву, що підтверджує зовсім не значну складність та затрату мінімального часу на формування зазначеного.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року апеляційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

23 вересня 2024 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від адвоката Галя Євгена Сергійовича. У поданому відзиві представник позивача зазначив, що рішення суду першої інстанції є повністю правильним та законним, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вважає, апеляційна скарга апелянта є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням положень Законів України, що регулюють спірні відносини, КАС України та судової практики касаційної інстанції.

В судове засідання представник апелянта не з"явився. Заяв, клопотань - не надійшло.

Представник позивача, у судовому засіданні, заперечив проти вимог апеляційної скарги, та просив додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи складність справи наявні підстави для відшкодування на користь позивача понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, надану під час розгляду справи, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 30000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст.131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Стаття 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (п.3 ст.134 КАС України)

Відповідно до п.4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст.134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Системний аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

ПҐри визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Колегія суддів зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Так, з матеріалів справи встановлено, що між позивачем та адвокатом Галею Є.С. було укладено договір про надання правової допомоги від 13.09.2021 року.

Відповідно до п.2.1. зазначеного договору - за надання правової допомоги, з урахуванням фактичних витрат адвоката (отримання документів, збирання доказів, технічне забезпечення, транспортні витрати та ін.), Клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі, що визначається сторонами та фіксується в додатковому договорі, який є невід`ємною частиною цього договору.

Додатком №2 від 05.04.2024 року до Договору про надання правової допомоги від 13.09.2021 року, пунктом 1 якого затверджено вартість відповідних послуг.

Відповідно до наданих представником матеріалів, адвокатом Галя Є.С. у рамках цієї справ позивачу було надано правову допомогу на загальну суму 134000 грн.

Вказане підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт додатку №2 до договору про надання правової допомоги від 13 вересня 2021 року, зокрема №1 від 22.04.2024 року, №2 від 06.05.2024 року, №3 від 30.05.2024 року, №4 від 24.06.2024 року та №5 від 04.07.2024 року.

Представником позивача також до суду надано рахунки за надані послуги та докази їх сплати.

В контексті зазначеного вище колегія суддів зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Колегія суддів враховує, що підставою для задоволення позову, стало, зокрема, те, що контролюючим органом порушено процедуру відібрання проб (зразків) товарів, тобто при підготовці позовної заяви із метою скасування 8 рішень про коригування митної вартості, аналізу піддавалися одні й ті ж обставини та, відповідно, юридична база.

Колегія суддів звертає увагу, що справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Так, у пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, сума понесених витрат на правову допомогу у розмірі 30000 грн.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року відповідає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Енергетичної митниці залишити без задоволення, а додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 жовтня 2024 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.