Справа № 560/20690/23
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/20690/23

Головуючий у І інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

10 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо премета спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції в якій просив:

- визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 у розмірі 0,98 грн.;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 у розмірі 50% заробітної плати (грошового забезпечення), що становить 76658,92 грн.;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання Департаменту патрульної поліції надати звіт про виконання судового рішення;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 20.12.2015 наказом від 21.12.2015 №27о/с був прийнятий на службу до поліції та призначений на посаду інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому Департаменту патрульної поліції. У 2020 позивача переведено на посаду командира взводу №1 роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому Департаменту патрульної поліції.

У зв`язку з невиплатою додаткової доплати до грошового забезпечення позивач звертався до відповідача з запитами на отримання інформації 14.10.2022 відповідач надав відповідь №601/41/5/05-2022, у якій повідомив, що позивачу надіслані відомості про нараховане та виплачене грошове забезпечення із зазначенням всіх складових за період проходження служби в поліції з березня 2020 по 30 вересня 2022 року.

Зі змісту цих відомостей встановлено, що додаткова доплата на період дії карантину за період з січня 2021 по грудень 2021 становила 7773,86 грн. ( проведена виплата за січень та лютий 2021); з березня 2020 по грудень 2020 - 48315,89 грн.

Вважаючи, що сума виплат за 2021 рік є неповною, позивач звернувся до суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.03.2023 у справі №560/11485/22, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2023, позов задоволено частково. Визнано протиправною невиплату Департаментом патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за виконання службових обов`язків щодо забезпечення правопорядку і безпеки громадян, під час яких мав місце безпосередній контакт з населенням, за період з березня по грудень 2021 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375. Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення за виконання службових обов`язків щодо забезпечення правопорядку і безпеки громадян, під час яких мав місце безпосередній контакт з населенням, за період з березня по грудень 2021 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375. У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

Позивач вказує, що на виконання зазначеного рішення суду стороною відповідача виплачено йому 98 копійок, що є протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що становлення такого розміру є повноваженнями суб`єкта владних повноважень. До того ж, суд зазначає, що передбачена Постановою №375 доплата встановлюється пропорційно відпрацьованому часу в зазначених у постанові умовах у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення), тобто, доплата може встановлюватися як у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення, так і у меншому розмірі.

Суд зазначив, що розмір преміювання/надбавки для конкретної особи рядового та начальницького складу заздалегідь не є фіксованим, а здебільшого залежить від особистого внеску в загальні результати служби у межах фонду оплати праці.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

За змістом ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Ст. 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

За правилами частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання нового позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Тобто, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19 та від 17.05.2023 у справі № 580/5096/22.

Колегією суддів з аналізу наведених у позовній заяві доводів вбачається, що спір у цій справі спрямований на виконання іншого судового рішення, а предметом цього позову є фактична незгода позивача з діями відповідача, вчиненими на виконання судового рішення у справі №560/11485/22, які полягають у невірному, на думку ОСОБА_1 , нарахуванні додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375, що власне нарахована відповідачем на виконання рішення у справі № 560/11485/22, що й стало підставою для звернення до суду.

Зважаючи на те, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, то позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами відповідача в тій частині, що в даному випадку має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм норми КАС України, направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За змістом ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати з прийняттям нової постанови про закриття провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо премета спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.