Справа № 357/13463/24
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/357/122/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Пустовій Ю. В.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

18.09.2024 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом та просив скасувати постанову ЕНА № 2911007, від 25.08.2024р., якою був притягнений до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП та підданий штрафу в сумі 1700 грн. Позивач зазначив, що позов підлягає задоволенню, оскільки 25.08.2024 р. поліцейським ОСОБА_2 було винесено постанову з порушенням норм чинного законодавства оскільки поліцейський не провів розгляду справи, чим порушив права позивача, не зачитав права, обмежив у праві на правову допомогу та не повідомив про таке право, не ознайомив з доказами вчиненого правопорушення та позивач не бачив дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» та знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень ПДР»

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2024 року, головуючим суддею визначено Ярмолу О.Я. та матеріали передані для розгляду.

19.09.2024 року суддя відкрила провадження у даній справі (а.с.22-23).

30.09.2024 року відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.25).

15.10.20224 року відповідач направив суду відзив на позов з додатками, докази на виконання ухвали про витребування доказів та клопотання про залишення позовних вимог без розгляду в зв`язку з пропуском строків звернення до суду (а.с. 40-4143-55,58-70,70а-74).

В судове засідання сторони не з`явилися та не направили своїх представників, просили розглядати справу за їх відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 25.08.2024 року поліцейський роти № 5 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції Петріченко Андрій Олександрович, за адресою: м.Одеса, шосе Київське, 1, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зі змісту постанови слідує, що транспортний засіб марки FORD FUSION, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , рухався в межах населеного пункту зі швидкістю 104 км/год при допустимій швидкості руху 50 км/год., перевищення складає 54 км/год., чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху, та здійснив адміністративне правопорушення за ч 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосоване стґгнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. (а.с.58)

Встановлено, що 27.08.2024 року позивач звернувся до Управління патрульної поліції в Одеській області із заявою та просив скасувати постанову ЕНА № 2911007, від 25.08.2024р. (а.с.13)

13.09.2024 року позивач отримав відмову управління в скасуванні постанови ЕНА № 2911007, від 25.08.2024р. з роз`ясненням права на звернення з позовними вимогами до суду (а.с.14-15 ) та 18.09.2024 р. позивач звернувся до суду даним позовом.

Одночасно з позовною заявою позивач направив суду клопотання про поновлення строку оскарження рішення суб`єкта владних повноважень (а.с.11-12).

Відповідач, заперечуючи позов по суті, також подав клопотання про залишення позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду в зв`язку з пропуском строку на звернення до суду з даним позовом.

Частиною 3 вказаної статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до пункту З частини 1 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно із статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Також пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. .

Наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

У свою чергу, поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, суд, як при відкритті провадження в даній справі так і під час розгляду клопотання сторони відповідача про залишення позову без розгляду на підставі ст. 240 КАС України, вважає, що підлягають поновленню строки оскарження постанови ЕНА № 2911007, від 25.08.2024р., так як суд вбачає поважність причин пропуску наведених строків, оскільки позивач /27.08.2024р./ оскаржував дану постанову до управління патрульної поліції Департаменту ПП та після відмови в розгляді його заяви по суті і роз`яснення права на оскарження даної постанови в судовому порядку /13.09.2024р./, позивач звернувся /18.09.2024 року/ до суду з даним позовом.

Позивач зазначає, що 25.08.2024 року поліцейським ОСОБА_2 було винесено постанову з порушенням норм чинного законодавства оскільки: - поліцейський не провів розгляду справи, чим порушив права позивача, не зачитав права; - обмежив у праві на правову допомогу та не повідомив про таке право; - не ознайомив з доказами вчиненого правопорушення. А також, позивач не бачив дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» та знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень ПДР»

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги у відзиві зазначив, що 25.08.2024 в ході виконання службових обов`язків поліцейський роти № 5 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_2 , за адресою: м.Одеса, шосе Київське, 1, виявив транспортний засіб марки FORD FUSION, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , який рухався вищезазначеним транспортним засобом в межах населеного пункту зі швидкістю 104 км/год при допустимій швидкості руху 50 км/год., що перевищує дозволену швидкість руху на 54 км/год., чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР) та здійснив адміністративне правопорушення за ч 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Вищезазначене адміністративне правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 ТС008449, що підтверджується роздруківкою файлу _14200_0825_160810.jmx та відеозаписом з даного пристрою, що і стало причиною зупинки позивача.

Також, до відзиву відповідач додав роздруківку з лазерного вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 ТС008449. Прилад TruCAM LTI 20/20 зафіксував рух автомобіля FORD FUSION, реєстраційний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 104 км/год. Результатом фіксації порушень правил дорожнього руху лазерним вимірювачем швидкості TruCAM - є файл _14200_0825_160810.jmx

Відповідач зазначає, що на роздруківці файлу міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення позивачем, а саме: назва та модель приладу, яким здійснювалось вимірювання; дата та час здійснення правопорушення; географічні координати місця вчинення правопорушення; швидкість руху автомобіля, щодо якого здійснюється вимірювання; дистанція до автомобіля; дозволена швидкість на даній ділянці дороги; фотофіксація автомобіля в потоці позначеного відміткою «+» вказуючою, який саме об`єкт вимірюється; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку.

Зазначений пристрій (TruCAM LTI 20/20 ТС008449) відповідає всім вимогам законодавства та його покази являються належними, допустимими, достовірними доказами.

Відповідач стверджує, що результати вимірювання саме цього приладу лягли в основу доказової бази при прийнятті рішення інспектором про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Наданий відповідачем відеозапис, зроблений з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС008449) містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, тому має розглядатись судом як доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб. Зазначений доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи. Інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 .грудня 2018 року № 1026 та до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, скаржником надано не було. Інспектор повідомив громадянину ОСОБА_1 причину зупинки керованого ним транспортного засобу - перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу, а саме рух зі швидкістю 104 км/год. в межах міста (м. Одеси) та відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху повідомив про необхідність надана посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на даний транспортний засіб. Після чого, інспектор повідомив позивача, що за дане правопорушення, передбачено штраф у розмірі 1700 гривень згідно ч. 4 ст. 122 КУпАП та ознайомив громадянина ОСОБА_1 з його правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. (підтверджується власним підписом позивача у графі №8 постанови серії ЕНА № 2911007 від 25.08.2024 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено»). Негайно, після закінчення розгляду справи інспектор, відповідно до статті 285 КУпАП оголосив винесену постанову.

Відповідач зазначив, що згідно наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції № 1734 від 09.08.2021 року про внесення змін до доручення ДПП від 29 жовтня 2019 року № 18443/41/27/02-19 визначено ділянки, на яких дозволено здійснювати вимірювання швидкості руху транспортних засобів за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM.

На сайті ДПП розміщено мапу України з зазначеними ділянками доріг з

розташуванням пристроїв вимірювання швидкості TruCAM. Дана інформація є

загальнодоступною та неодноразово висвітлювалась в засобах масової інформації

(http://patrol.police.gov.ua/2021/08/28/zbilshuyemo-kilkist-pryladiv-trucam-ta-dilvanok-na-

yakyh-patrulni-wmiryuvatymut-shvydkist/).

На роздруківці файлу з приладу TruCAM також вказана система географічних

координат з кутовими величинами: географічна широта 46°2949.05N і географічна

довгота З0°3847.68Е місця події.

Під час фіксації перевищення обмеження швидкості руху в приладі TruCAM

використовується GPS-система, базована на 24-х супутниках, що надає можливість

автоматично встановити та синхронізувати координати та час.

Згідно системи географічних координат з кутовими величинами можна дізнатися, де саме позивач здійснив адміністративне правопорушення: географічна широта 46°2949.05N і географічна довгота 30°3847.68Е місця події Одеська область, м.Одеса, вул. Київське шосе, позивач рухався в межах населеного пункту м, Одеса.

Тобто, фіксація перевищення швидкісного режиму поліцейськими здійснювалась в межах населеного пункту м. Одеси. Даний факт можливо перевірити через інтернет-мережу на офіційному сайті (https://www.google.com.ua/maps) ввівши географічні координати з кутовими величинами, які зазначені на роздруківці файлу - _14200_0825_160810.jmx.

Відповідач звертає увагу, що позивачем не подано жодного доказу в підтвердження своєї позиції. Відповідач просив суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний суд у постанові від 08 липня 2020 року по справі № 463/1352/16-а, в якій зазначив, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух», зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пункту 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.2 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Згідно пункту 8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи, серед яких заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з и. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до п. 10.1 постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №338/1/17 від 26 квітня 2018 року, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС №1026 від 18.12.2018 року, ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, мімічних, біологічних та ядерних загроз; безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото-відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Згідно наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції № 1734 від 09.08.2021 року про внесення змін до доручення ДПП від 29 жовтня 2019 року № 18443/41/27/02-19 визначено ділянки, на яких дозволено здійснювати вимірювання швидкості руху транспортних засобів за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM.

На сайті ДПП розміщено мапу України з зазначеними ділянками доріг з

розташуванням пристроїв вимірювання швидкості TruCAM. Дана інформація є

(http://patrol.police.gov.ua/2021/08/28/zbilshuvemo-kilkist-pryladiv-trucam-ta-dilvanok-na- yakyh-patrulni-wmiryuvatymut-shvydkist/). На роздруківці файлу з приладу TruCAM також вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 46°2949.05N і географічна

Під час фіксації перевищення обмеження швидкості руху в приладі TruCAM

автоматично встановити та синхронізувати координати та час.

Згідно системи географічних координат з кутовими величинами можна дізнатися, де саме позивач здійснив адміністративне правопорушення: географічна широта 46°2949.05N і географічна довгота 30°3847.68Е місця події Одеська область, м.Одеса, вул. Київське шосе, позивач рухався в межах населеного пункту м. Одеса. Тобто, фіксація перевищення швидкісного режиму поліцейськими здійснювалась в межах населеного пункту м. Одеси.

За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В оскаржуваній постанові у фабулі вказано пристрій, яким здійснювалось вимірювання, а саме TruCAM СТ008449. Відповідно, результати вимірювання саме цього приладу лягли в основу доказової бази при прийнятті рішення інспектором про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Таким чином, відеозапис правопорушення з приладу TruCAM, який надано відповідачем до суду, є належним доказом.

Також, оскаржувана постанова містить підпис ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснено права, вручено постанову.

В свою чергу, позивач не надав жодного доказу в підтвердження своєї позиції у даній справі та не спростував в належний спосіб доказів сторони відповідача. Суд, також, звертає увагу, що позивачем надано суду копію постанови, яку він оскаржує, але вона різниться від копії постанови, що надана стороною відповідача /відсутні підписи ОСОБА_1 /. При цьому, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи, або будь-яких коментарів з даного приводу, суду не надходило.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів в підтвердження своєї позиції про незаконність постанови від 25.08.2024 року, яка є предметом оскарження в даній справі.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення позивачем надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами доведено не було.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На думку суду, відповідачем доведена правомірність своїх дій, а позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 55, 68 Конституції України, ст. ст. 6-10, 16, 20, 44, 69, 70, 90, 77, 78, 122, 126, 132, 139, 159, 162, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, суд -

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На думку суду, відповідачем доведена правомірність своїх дій, а позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 55, 68 Конституції України, ст. ст. 6-10, 16, 20, 44, 69, 70, 90, 77, 78, 122, 126, 132, 139, 159, 162, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, суд -(http://patrol.police.gov.ua/2021/08/28/zbilshuvemo-kilkist-pryladiv-trucam-ta-dilvanok-na- yakyh-patrulni-wmiryuvatymut-shvydkist/). На роздруківці файлу з приладу TruCAM також вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 46°2949.05N і географічнаавтоматично встановити та синхронізувати координати та час.За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.Також, оскаржувана постанова містить підпис ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснено права, вручено постанову.Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 17.10.2024 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. Я. Ярмола