Справа № 160/14552/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/14552/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року (суддя Букіна Л.Є.) в справі № 160/14552/24 за позовом Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі Східне МУ ДПС по роботі з ВПП) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі ВПВР) про визнання протиправною та скасування постанови від 27 березня 2024 року в межах виконавчого провадження № 74413226 про накладення штрафу в розмірі 10 200,00 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання Східного МУ ДПС по роботі з ВПП про поновлення строку; позовну заяву залишено без руху; встановлено позивачеві строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із цим позовом із зазначенням обґрунтованих підстав для його поновлення та з наданням належних доказів на підтвердження обставин поважності причин його пропуску.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року позовну заяву Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу від 08 липня 2024 року з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, поновити строку на подання позовної заяви та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Звертає увагу, що вперше з цим позовом позивач звернувся до суду 08 квітня 2024 року, проте ухвалою від 13 травня 2024 року позовна заява повернута у зв`язку з несплатою судового збору.

Після надходження коштів на рахунок 2800 (судовий збір) позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви та 30 травня 2024 року повторно подано позовну заяву.

Тому вважає, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин, що є підставою для поновлення такого строку.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами відповідно до частини другої статті 312 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції врахував, що посилаючись на обставини повторного звернення до суду із цим позовом після отримання ухвали суду від 13 травня 2024 року про повернення позовної заяви у справі №160/9508/24, позивачем так і не надано доказів неможливості звернення до суду із цим позовом без зайвих зволікань з часу отримання вказаної ухвали суду (з 14 травня 2024 року), зважаючи на скорочені строки звернення до суду із позовом про оскарження дій (рішень) державного виконавця, встановлені ч. 2 ст. 287 КАС України, про що достеменно має бути відомо позивачу.

Суд першої інстанції вказав, що заява про поновлення строку звернення до суду із цим позовом не обґрунтована, не містить належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача із цим позовом без зайвих зволікань у строк, передбачений ч.2 ст.287 КАС України, з часу обізнаності позивача з ухвалою суду від 13 травня 2024 року у справі № 160/9508/24.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що предметом цього позову є постанова державного виконавця від 27 березня 2024 року, прийнята у ВП №74413226, про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Первісно з позовом про оскарження цієї постанови Східне МУ ДПС по роботі з ВПП звернулось до суду 08 квітня 2024 року, проте ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 160/9508/24 позовну заяву повернуто у зв`язку з несплатою судового збору.

Ухвала від 13 травня 2024 року у справі № 160/9508/24 про повернення позову отримана позивачем 14 травня 2024 року.

З цим позовом Східне МУ по роботі з ВПП звернулось 30 травня 2024 року.

Спірним є питання дотримання позивачем строку звернення до суду та наявності підстав для визнання причин пропуску строку поважними.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

За змістом частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

В цьому випадку постанова про накладення штрафу від 27 березня 2024 року отримана позивачем 29 березня 2004 року.

Східним МУ ДПС по роботі з ВПП подана позовна заява 08 квітня 2024 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 160/9508/24 позову заяву повернуто позивачу у зв`язку з несплатою судового збору.

Повторно позивачем подана позовна заява 30 травня 2024 року.

Верховним Судом в постанові від 17 липня 2018 року в справі № 521/21851/16-а висловлена правова позиція, за якою поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що посилаючись на обставини повторного звернення до суду із цим позовом після отримання ухвали суду від 13 травня 2024 року про повернення позовної заяви у справі №160/9508/24, позивачем не надано доказів неможливості звернення до суду із цим позовом без зайвих зволікань з часу отримання вказаної ухвали суду (з 14 травня 2024 року), зважаючи на скорочені строки звернення до суду із позовом про оскарження дій (рішень) державного виконавця, встановлені ч. 2 ст. 287 КАС України, про що достеменно має бути відомо позивачу.

Також суд відхиляє аргумент апелянта, що позовна заява подана одразу після отримання коштів на сплату судового збору, адже відсутність або недостатність у суб`єкта владних повноважень бюджетних асигнувань на сплату судового збору не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Крім того, посилання позивача на дію в країні воєнного стану є цілком безпідставними, адже факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості звернення до суду позивачем у встановлені строки у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22.

Позивачем не надано жодних доказів, що причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом зумовлені саме запровадженням воєнного стану (постійні обстріли, перебої з електропостачанням), і що причини, що зумовили несвоєчасне звернення до суду, виникли протягом строку, який пропущено.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем наявності непереборних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення позивача із цим позовом без зайвих зволікань у строк, передбачений ч. 2 ст. 287 КАС України, з часу обізнаності позивача з ухвалою суду від 13 травня 2024 року у справі № 160/9508/24 про повернення позовної заяви.

За правилами частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 6 частини п`ятої статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду. Для цього зацікавлена особа повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права на звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У цій справі позивач належним чином не обґрунтовує поважність причин пропуску строку звернення до суду, у зв`язку із чим суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апелянта повторюють доводи позивача, якими обґрунтовані заяви про поновлення строку звернення до суду, та спростовані приведеними висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року в справі № 160/14552/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року в справі № 160/14552/24 за позовом Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 09 жовтня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко