Справа № 460/18382/23
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2024 року м. Рівне №460/18382/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у звільненні з військової служби та зобов`язання звільнити з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи.

Позов обґрунтовано тим, що позивач подав рапорт до відповідача про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи. Проте, відповідачем було прийнято рішення про повернення його без реалізації у зв`язку з не підтвердженням належними документами підстав звільнення. Позивач не погоджується з такою відмовою, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.08.2023 позовна заява залишалася без руху. У вказаний в ухвалі суду строк позивач допущені недоліки позовної заяви усунув, а отже позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 28.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

18.09.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, за змістом якого просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем за поданими документами не підтверджено підставу для звільнення з військової служби.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив таке.

Позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 17.02.2023, що підтверджується довідкою від 21.03.2023 №304, виданою військовою частиною НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та внуком ОСОБА_3 .

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії ТЕР №090461 від 28.04.2005 ОСОБА_3 має першу групу інвалідності довічно (загальне захворювання) та потребує стороннього догляду.

Відповідно до довідки ЛКК від 24.03.2023 №119, виданої Теребовлянським регіональним центром первинної медико-санітарної допомоги, ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду терміном на 1 рік.

25.04.2023 рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області №121 затверджено висновок опікунської ради при виконавчому комітеті про призначення та реєстрацію помічника ОСОБА_1 фізичній дієздатній особі ОСОБА_3 , яка за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки.

Витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.05.2023 №12-11/159 підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 2 особи, а саме: з 26.04.2000 ОСОБА_3 , з ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 .

26.05.2023 позивач подав на ім`я командира 2 взводу 1 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 рапорт, зареєстрований за вх. №1544 26.05.2033, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи, а саме: бабусею ОСОБА_3 .

До рапорту позивач додав: нотаріально засвідчені копії паспорта ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , довідки ЛКК №119 від 24.03.2023, довідки до акта огляду МСЕК від 28.04.2005, посвідчення помічника фізичної дієздатної особи №41, оригінал витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, висновку опікунської ради Теребовлянської міської ради №121 від 25.04.2023.

Поданий позивачем рапорт з долученими до нього документами був скерований командиром ВЧ НОМЕР_2 супровідним листом від 29.05.2023 №950 разом з поданням, аркушем бесіди, службовою характеристикою для розгляду до командира Військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований 08.06.2023 за Вх.№331 (а.с.50).

Розглянувши поданий рапорт та додані документи, т.в.о командира Військової частини НОМЕР_1 листом від 01.07.2023 №2/174 повідомив командиру Військової частини НОМЕР_2 про їх повернення без реалізації, оскільки військовослужбовцем не підтверджено належними документами підставу звільнення. Зазначено, що у довідці до акта огляду МСЕК від 28.04.2005 не зазначено про потребу у постійному сторонньому догляді. Копія довідки ЛКК від 24.03.2023 №119 не є належним документом, що підтверджує необхідність постійного стороннього догляду за повнолітньою особою, оскільки в ній вказано про потребу у догляді на 1 (один) рік, а не постійній основі.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За змістом частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частиною 6 статті 2 цього Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-XII).

Абзацом 4 статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Судом встановлено, що позивач 17.02.2023 мобілізований до лав Збройних сил України згідно Указу Президента №69/2022 "Про загальну мобілізацію" та по теперішній час проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом 1 визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом 2 - під час воєнного стану.

Так, згідно з підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час воєнного стану:

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Згідно з частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення №1153/2008).

Відповідно до п.6, 7 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Згідно з п.12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано п.225 цього Положення. Так, пп.2 п.225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Стосовно порядку звільнення, п.233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абз.3 п.241 Положення №1153/2008).

Згідно з п.242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.

Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Відповідно до п.14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-XII через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи або за особою, яка за висновком МСЕК або ЛКК закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. При цьому, законодавець визначив альтернативно документи, які підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за особою: або висновок МСЕК або ЛКК.

За наслідками розгляду матеріалів справи, суд встановив, що поданий позивачем рапорт повернений відповідачем без реалізації у зв`язку з не підтвердженням належними документами військовослужбовцем підстави для звільнення. Зазначено, що у доданій до рапорту довідці до акта огляду МСЕК не зазначено про потребу у постійному сторонньому догляді. Додана довідка ЛКК від 24.03.2023 не є належним документом, що підтверджує необхідність постійного стороннього догляду за повнолітньою особою. У цій довідці зазначено про потребу у догляді на один рік, а не постійній основі.

Так, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії ТЕР №090461 від 28.04.2005 ОСОБА_3 має першу групу інвалідності довічно (загальне захворювання) та потребує стороннього догляду.

Згідно з довідкою ЛКК №119 від 24.03.2023, ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду терміном на 1 рік. Довідка видана для пред`явлення в Теребовлянську міську раду.

Суд не вбачає підстав не брати до уваги довідку до акта огляду МСЕК серії ТЕР №090461 від 28.04.2005 стосовно бабусі позивача про те, що вона потребує постійно стороннього догляду.

Водночас, надаючи оцінку підставам відмови у звільненні з військової служби з підстав, визначених пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, суд вважає за необхідне відзначити про можливість звільнення з військової служби військовослужбовця під час воєнного стану за такої підстави у разі доведення належними документами необхідності здійснення такого догляду за особою, яка його потребує за відповідним висновком, саме військовослужбовцем.

З цього приводу суд звертає увагу на таке.

Частиною другою ст. 51 Конституції України встановлено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.1 ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст.47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.

Обов`язок дітей утримувати батьків в першу чергу виникає на підставі кровного споріднення.

У цій справі, позивач є внуком ОСОБА_3 , яка згідно з висновками МСЕК та ЛКК потребує постійно стороннього догляду.

Судом встановлено, що син ОСОБА_3 (батько позивача ОСОБА_2 ) зареєстрований та проживає у тому ж населеному пункті, що й остання. Отже, саме у ОСОБА_2 (батька позивача) є необхідність здійснення догляду за своєю матір`ю, позаяк такий обов`язок прямо встановлений законом.

Жодних доказів того, що батько позивача звільнений від такого обов`язку та/або не має фізичних можливостей здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_3 позивачем не надано.

Крім того, судом не встановлено, що ОСОБА_1 здійснював догляд за ОСОБА_3 до призову на військову службу з 17.02.2023, оскільки з витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.05.2023 № 12-11/159 вбачається, що він зареєстрований за однією адресою з його бабусею лише з 27.03.2023.

Рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області від 25.04.2023 за №121, затверджено висновок опікунської ради при виконавчому комітеті про доцільність призначення та реєстрації ОСОБА_1 помічником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дієздатної фізичної особи, яка за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки.

У зв`язку з цим, позивачу було видано посвідчення №41 помічника дієздатної фізичної особи ОСОБА_3 .

Однак зазначене вище рішення виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області також не може розцінюватися як доказ необхідності здійснення догляду військовослужбовцем за особою з інвалідністю І групи, позаяк права помічника дієздатної фізичної особи унормовані статтею 78 Цивільного кодексу України, за змістом якої обов`язків помічника щодо здійснення постійного догляду за хворою особою остання не містить.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем до рапорту на звільнення не надано доказів необхідності здійснення саме ним постійного догляду за особою з інвалідністю 1 групи ОСОБА_3 , що підтверджували б підставу звільнення з військової служби за пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, а тому дії відповідача щодо відмови у звільнені ОСОБА_1 з військової служби під час воєнного стану за сімейними обставинами за його рапортом відповідають вимогам Закону №2232-ХІІ та ч.2 ст.2 КАС України.

В розрізі встановлених обставин справи, позивачем не доведено протиправних дій відповідача щодо відмови у звільнення позивача з військової служби за пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ. Відповідно, відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, оскільки така вимога є похідною.

Інші доводи та аргументи сторін, встановлених обставин справи та висновків суду не спростовують.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного в сукупності, суд дійшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14 жовтня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Суддя Н.С. Гудима