Справа № 460/10071/24
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2024 року м. Рівне №460/10071/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 26.04.2024 №16.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 13.12.2023 серії ВАБ №942342 встановлено факт продажу алкогольних напоїв у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 без відповідної ліцензії, де ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність. Даний протокол покладено в основу оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій. Однак, позивач зауважує, що жодних доказів реалізації алкогольного напою відповідачем не надано. Крім того, зауважує, що Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області 23.01.2024 у справі №571/43/24, за результатами розгляду даного проколу, провадження в справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 161-1 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Тому притягнення позивача до фінансової відповідальності є протиправним.

Ухвалою суду від 05.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого щодо задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що до податкового органу надійшло подання Відділення поліції №2 Сарненськогого РВП ГУНП в Рівненській області відносно позивача за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 161-1 КУпАП для вирішення питання про притягнення її до відповідальності в межах компетенції (лист від 21.03.2024). На підставі отриманих матеріалів установлено факт порушення позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» - роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на право роздрібної торгівлі. Допущення такого порушення передбачає безумовне притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності, а тому оскаржуване рішення є правомірним. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснює господарську діяльність як фізична особа підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №0000598 від 06.09.2005.

За інформацію наявною у реєстрі, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД: 47.11 є Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Другорядні види діяльності є КВЕД:

56.30 є обслуговування напоями

56.10 є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування

Відділенням поліції №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області надіслано податковому органу подання (від 21.03.2024 №3474/207/01) в якому повідомлено про виявлення 13.12.2023 факту реалізації алкогольних напоїв в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 без отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі, де ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність.

Повідомлено, що за даним фактом складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_2 (продавця) за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 161-1 КУпАП.

Тому, з метою недопущення подальших порушень, висловлено прохання врахувати подання для подальшого вжиття фінансових санкцій.

За результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, контролюючим органом прийняте Рішення про застосування фінансових санкцій від 26.04.2024 №16, яким визначено суму штрафу у розмірі 17000,00 грн за порушення пбз.7 ч.2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» - роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності у суб`єкта господарювання ліцензії.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що підставою для його прийняття є: матеріали подання Відділення поліції №2 Сарненського районного відділу поліції ГУ НП в Рівненській області (вих. №3474/207/01 від 21.03.2024, вх.№ 8410/5/17-00 від 29.03.2024).

Не погодуючись з рішенням від 26.04.2024 повивач скористалась процедурою адміністративного оскарження. За результатами розгляду скарги ДПС України 25.07.2024 прийнято рішення про залишення рішення регіонального рівня без зміну, а скарги без задоволення.

Не погоджуючи з оскаржуваним рішення, позивач звернувся за захистом прав до суду.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі - Закон №481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР серед іншого надано визначення наступним поняттям:

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23 листопада 2018 року № 2628-VІІІ (далі - Закон № 2628-VІІІ) внесені зміни до Закону № 481/95-ВР, зокрема частину 20 статті 15 викладено у такій редакції:

"Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю".

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2628-VІІІ останній набирає чинності з 1 січня 2019 року, крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"), підпункту 17 (щодо змін до Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності") пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 1 липня 2019 року.

Водночас, частиною 2 статті 17 Закону №481/95-ВР, передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, в тому числі, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює (встановлює, визначає) Закон України від 2 березня 2015 року № 222-VIII "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону №222-VIII ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

За змістом частини 13 статті 15 Закону № 481/95-ВР Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Відповідним нормативно-правовим актом, який вповноважив Державну податкову службу України на ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом, а також на проведення перевірок щодо наявності ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону є постанова Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227, яка затвердила Положення про Державну податкову службу України. (пп. 27, 37 п. 4 цього положення).

Відповідно п.7 наведеного Положення, ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. ДПС та її територіальні органи є контролюючими органами (податковими органами, органами стягнення).

Отже, повноваження щодо ліцензування делеговані в тому числі й територіальним органам ДПС. Крім того, з аналізу викладеного вбачається, що орган доходів і зборів наділений контролюючими повноваженнями, зокрема щодо призначення та проведення фактичних перевірок. В свою чергу, алгоритм реалізації цих повноважень чітко регламентований нормами ПК України, як і наслідки його недотримання учасниками правовідносин.

Окрім наведеного, згідно з положеннями пп.41.1.1 п.41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Відповідно пп.20.1.10 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, серед іншого, здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

До функцій контролюючих органів, згідно пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст.19-1 ПК України, зокрема, належить здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Узагальнюючи приписи наведених норм закону та підзаконних нормативно-правових актів, суд зазначає, що ГУ ДПС є контролюючим органом, вповноваженим нормами ПК України та спеціального законодавства в сфері ліцензування на ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і на контроль за наявністю у відповідних суб`єктів господарювання таких ліцензій.

Суд зазначає, що позовна заява про визнання протиправним та скасування рішення від 26.04.2024 обґрунтована тим, що податковим органом не надано доказів реалізації алкогольного напою, а самі лише свідчення працівників поліції не можуть слугувати доказами наявності такого факту.

Суд зауважує, що в даному випадку відсутність ліценції, чинної на 13.12.2023 не є спірним і не заперечується сторонами.

Натомість, позивачем заперечується факт реалазіації алкогольних напоїв 13.12.2023.

Як встановлено судом, постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23.01.2024 у справі №571/43/24 провадження у справі відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набрала законної сили 05.02.2024.

Постановою встановлено такі обставини:

Відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №942342 від 13.12.2023, з якого вбачається, що 13.12.2023 о 13 год. 15 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 здійснювала продаж алкогольних напоїв, без одержання ліцензії на проведення даного виду господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва i обігу спирту етилового, коньячного i плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнала, пояснила, що власниця магазину ОСОБА_1 попросила її тиждень працювати в магазині, поки знайде постійного продавця. Дійсно магазин не мав ліцензії на продаж алкоголю, але це не її вина. Згодом власниця ОСОБА_1 повідомила, що ліцензію виготовляють.

Судом встановлено, що даних про те, що ОСОБА_2 є суб`єктом господарювання матеріали справи не містять, з відеозапису, долученого до протоколу вбачається, що ОСОБА_2 є продавцем. Господарську діяльністю здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка долучена до матеріалів справи.

В матеріалах справи, які надійшли до суду, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень та фотознімків вітрини магазину, інших доказів, які б вказували саме на здійснення ОСОБА_2 роздрібної торгівлі алкогольними напоями не міститься.

Свідки події та обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні.

Відсутність достовірних даних про те, що у час та в місці вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 здійснювала торгівлю алкогольними напоями без відповідної ліцензії за відсутності в матеріалах справи даних про особу покупця, який придбавав алкогольні напої, а також за відсутності показів свідків чи розрахункових документів, які б підтверджували факт купівлі-продажу, дає підстави прийти до висновку про недоведеність факту здійснення ОСОБА_2 господарської діяльності без отримання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, як це передбачено диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.»

Суд зазначає, що наявність рішення суду про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 161-1 КУпАП щодо продавця ОСОБА_2 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, стосується виключно питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності по КУпАП.

За правилами частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 у справі №815/94/16 вказав, що відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Передбачене вказаною нормою процесуального права звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматись судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративний суд не повинен сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених вказаним положенням Кодексу адміністративного судочинства України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку.

Більш того, частиною сьомою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Суд також повинен враховувати вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України щодо необхідності офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на його думку, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Отже, суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен був самостійно кваліфікувати поведінку відповідача при призначенні та проведенні розглядуваного контрольного заходу й дійти власних висновків щодо правомірності/неправомірності такої поведінки в причинно-наслідковому зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Так, підпунктами 111.1.1, 111.1.2., 111.1.3 пункту 111.1 статті 111 ПК України встановлено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Відповідно до пункту 111.2 ПК України, фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Згідно з пунктом 111.3 ПКУ притягнення фізичної або юридичної особи до фінансової відповідальності за податкове правопорушення не звільняє фізичну особу чи посадових (службових) осіб юридичної особи у передбачених законом випадках від юридичної відповідальності інших видів

Відповідно до пунктами 112.3, 112.4 статті 112 ПК України, особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених Кодексом та не може бути притягнута двічі до відповідальності одного виду за вчинення одного і того самого податкового правопорушення.

Таким чином, фінансова відповідальність та адміністративна відповідальність є різними за своєю правовою природою, порядком та підставами притягнення та реалізуються за окремими процедурами, врегульованими різними нормативно-правовими актами.

Адміністративна відповідальність встановлюється та застосовується відповідно до норм КУпАП, а за порушення норм Закону №481/95-ВР, застосовується фінансова відповідальність до суб`єктів господарювання.

Тому установлені судовим рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23.01.2024 у справі №571/43/24 обставини не мають безумовного преюдиційного значення для розгляду справи №460/10071/24.

Проте, наявні у матеріалах справи докази свідчать про правомірність оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №10 від 11.01.2006, №767 від 23.05.2007, №850 від 10.08.2011, №1050 від 16.12.2015, №285 від 31.03.2021) затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку, фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

За правилами пункту 5 Порядку, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

акт перевірки додержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Відповідно до пункту 6 Порядку, рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним (ДПС та її територіальні органи), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держпродспоживслужби відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

З матеріалів справи слідує, що оскаржуване прийняте на підставі матеріалів подання Відділення поліції №2 Сарненського районного відділу поліції ГУ НП у Рівненській області.

Тобто правова підстава прийняття рішення абзац 4 пункту 5 Порядку матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

До відзиву на позовну заяву відповідач надав документи, які надійшли від правоохоронного органу та на підставі яких прийняте оскаржуване Рішення:

лист (подання) від 21.03.2024 №3474/207/01;

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №942342;

витяг з ЄДР

заява -дозвіл ОСОБА_2 на огляд приміщення магазину;

пояснення ОСОБА_2

протокол огляду та добровільної видачі;

копії ліцензій на право роздрібної торгівлі;

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_2 , які є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, остання підтвердила факт продажу алкогольних напоїв без відповідних документів, а також пояснила, що продаж здійснювала за вказівкою ФОП ОСОБА_3 .

Крім того, протоколом огляду та добровільної видачі від 13.12.2023 встановлено наявність на прилавках магазину «Продукти» алкогольних напоїв, реалізації яких вимагає наявність відповідної ліценції (перелік наведено в протоколі) Вказані алкогольні напої добровільно видано продавцем ОСОБА_2 . Огляду був проведений за присутності понятих, про що останніми проставлено засвідчувальні підписи.

Вказане на думку суду, свідчить правомірність застосування до позивача фінансових санкцій та правомірність винесення оскаржуваного рішення.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Ця норма узгоджується як з нормою абзацу першого пункту 56.4 статті 56 ПК, відповідно до якої обов`язок доведення, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених ПК, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладено на контролюючий орган, так і з нормою підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК щодо презумпції правомірності рішень платника податків, які в сукупності закріплюють презумпцію добросовісності податкової поведінки платника податків.

Враховуючи, що обставини, на які посилався відповідач, обґрунтовуючи правомірність рішення підтверджені належними та допустити доказами, позивачем спростовані не були, суд дійшов висновку про правомірність винесеного рішення про застосування фінансових санкцій, з приводу якого виник спір.

Відтак, підстави для скасування рішення від 26.04.2024 та задоволення позовних вимог відсутні.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14 жовтня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, )

Суддя В.В. Щербаков