Справа № 460/10030/24
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2024 року м. Рівне №460/10030/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні позивача зі служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з тим, що його батько загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з березня 2022 року на підставі мобілізації проходить службу за званням солдата на посаді гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України.

Батько позивача ОСОБА_2 також був призваний на військову службу до Військової частини НОМЕР_4 .

20.01.2023 року матері позивача надійшло сповіщення про загибель, в кому вказано, що ОСОБА_2 , будучи вірним військові присязі помер в населеному пункті Костянтинівка, Донецької області. Смерть пов`язана з проходженням військової служби.

Факт загибелі батька позивача також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть, довідкою про причини смерті та свідоцтвом про смерть.

Факт родинних відносин із загиблим підтверджується свідоцтвом про народження позивача, в якому в графі батько зазначений загиблий ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що його батько загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях позивач вважає, що має право на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами. Проте, рішенням Військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2024 відмовлено у звільненні позивача зі служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з огляду на те, що смерть батька настала з природніх причин.

Таким чином, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 03.09.2024 залучено до участі у справі №460/10030/24 в якості співвідповідача - Військову частину НОМЕР_2 (далі - відповідач 2).

Відповідачем №1 подано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого щодо задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що вивченням наданих позивачем встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 06 лютого 2023 року №35 близький родич Позивача, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок набряку легенів, атеросклеротичної хвороби під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_4 . Згідно довідки про причину смерті №22 (до форми №106/о), причина смерті: набряк легенів, атеросклеротична хвороба серця. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №22 від 18 січня 2023 року, смерть настала внаслідок захворювання. Хвороба (патологічні стани), що призвела до смерті: набряк легенів, атеросклеротична хвороба серця. Актом службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_4 27 червня 2023 року, встановлено, що смерть солдата ОСОБА_2 сталася внаслідок природніх причин під час виконання ним обов`язків військової служби, в ході виконання бойового завдання в районі ведення бойових дій, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Таким чином, службовим розслідуванням підтверджено факт смерті ОСОБА_2 внаслідок природніх причин, а не подію загибелі останнього, що в умовах виконання бойового завдання в районі ведення бойових дій, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України спричиняється противником. Таким чином, жодних правових підстав для задоволення рапорту позивача про звільнення з військової служби не має.

Крім того, наголошує, що військова частина НОМЕР_1 організаційно входить до складу військової частини НОМЕР_2 та, згідно Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, командир військової частини НОМЕР_2 видає накази по особовому складу щодо військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а саме рядового, сержантського та старшинського складу, на підставі обґрунтованого клопотання командира військової частини НОМЕР_1 . Тому, зазначає, що позивач помилково вважає, що у військової частини НОМЕР_1 (а не у військової частини НОМЕР_2 ) наявна можливість звільнити військовослужбовця, що не відповідає насамперед положенням статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачем №2 подано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого щодо задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що висновки викладені у Акті службового розслідування відрізняються від наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 06.02.2023 №35, довідки про причину смерті №22, лікарського свідоцтва про смерть №22 від 18 січня 2023 року та суперечить висновкам, зазначеним у вище зазначених документах. Таким чином, службовим розслідуванням підтверджено факт смерті ОСОБА_2 внаслідок природніх причин, а не подію загибелі останнього, що в умовах виконання бойового завдання в районі ведення бойових дій, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України спричиняється противником.

Додатково пояснює, що загибель в даному випадку розуміється як передчасна втрата життя, раптова подія. Водночас законодавець не встановлює таку умови звільнення зі служби як смерть члена сім`ї внаслідок хвороби, старіння, тобто через незворотні природні процеси, що із часом неминуче наступають з кожним живим організмом. Подія загибелі має настати під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України, тобто близький родич військовослужбовця, який звільняється, приймає участь у здійсненні таких заходів, виконує обов`язки військової служби.

З огляду на відсутність правових підстав для задоволення рапорту Позивача про звільнення з військової служби, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 .

Батько позивача - ОСОБА_2 , також проходив військову службу за призовом під час мобілізації. Батько позивача був направлений для проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_4 .

Факт родинних відносин із загиблим батьком підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_5 , в якому в графі батько зазначений ОСОБА_2 .

20.01.2023 за вих.№ 248 на адресу матері позивача в від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло сповіщення про загибель, в кому вказано, що ОСОБА_2 будучи вірним військові присязі, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в населеному пункті Костянтинівка Донецької області. Смерть пов`язана з проходженням військової служби.

Факт загибелі батька позивача також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть, довідкою про причини смерті, та свідоцтвом про смерть.

Відповідно до довідки про причини смерті №22 від 18.01.2023 (до форми №106/о), причина смерті: набряк легенів, атеросклеротична хвороба серця.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №22 від 18 січня 2023 року, смерть настала внаслідок захворювання. Хвороба (патологічні стани), що призвела до смерті: набряк легенів, атеросклеротична хвороба серця. Місце смерті: населений пункту Костянтинівка Донецька область.

Довідкою Військової частини НОМЕР_4 від 15.02.2023 №432 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України підтверджено участь батька позивача, в тому числі в дату його смерті 16.01.2023 в заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Донецькій області (н.п.Торецьк, м.Бахмут).

Актом службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_4 27 червня 2023 року, яке проведене з метою уточнення причин та умов смерті 16.01.2023 солдата ОСОБА_2 встановлено наступне.

п.5.2 смерть солдата ОСОБА_2 сталася внаслідок природніх причин під час виконання ним обов`язків військової служби, в ході виконання бойового завдання в районі ведення бойових дій, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

08.01.2024 позивач звертався із рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення його з військової служби у зв`язку із тим, що його батько загинув на війні, що дає право останньому бути звільненим на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

До рапорту було додано належним чином нотаріально завірені копії документів, зокрема:

- паспорт, РНОКПП ОСОБА_1

- свідоцтво про народження ОСОБА_1

- свідоцтво про смерть ОСОБА_2

- сповіщення сім`ї про смерть ОСОБА_2

- довідку про участь в бойових діях

13.02.2024 Військовою частиною НОМЕР_2 листом від 13.02.2024 №1112 скерованим до військової частини НОМЕР_1 для повідомлення військовослужбовця, заперечено факт документального підтвердження, що близьких родич позивача загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Крім того, зазначено, що батько позивача помер внаслідок набряку легень, атеросклеротичної хвороби. Тому, позивачу відмовлено у звільненні у зв`язку з відсутністю правових підстав.

19.07.2024 позивач потворно звернувся із по команді до командира 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення його з військової служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»

До рапорту було додано належним чином нотаріально завірені копії документів, зокрема:

- паспорт, РНОКПП ОСОБА_1

- свідоцтво про народження ОСОБА_1

- свідоцтво про смерть ОСОБА_2

- сповіщення сім`ї про смерть ОСОБА_2

- довідку про участь в бойових діях

- акт службового розслідування

19.07.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 відповіддю на рапорт повідомлено позивача про відсутність підстав для звільнення з військової служби.

В якості підстав зазначено наступне:

Вивченням наданих документів встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 06 лютого 2023 року №35 близький родич Позивача, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок набряку легенів, атеросклеротичної хвороби під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_4 .

Згідно довідки про причину смерті №22 (до форми №106/о), причина смерті: Набряк легенів. Атеросклеротична хвороба серця.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №22 від 18 січня 2023 року, смерть настала внаслідок захворювання. Хвороба (патологічні стани), що призвела до смерті: набряк легенів, атеросклеротична хвороба серця.

Актом службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_4 27 червня 2023 року, встановлено, що смерть солдата ОСОБА_2 сталася внаслідок природніх причин під час виконання ним обов`язків військової служби, в ході виконання бойового завдання в районі ведення бойових дій, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Таким чином, висновки акту службового розслідування відрізняються від наказу командира військової частини, довідки про причину смерті, лікарського свідоцтва та суперечить висновкам зазначених в даних документах.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із даним повозом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зауважує наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

На момент розгляду даної адміністративної справи воєнний стан в Україні триває.

Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Пунктом 8 цього Указу визначено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку:

1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України;

3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).

Стаття 1 Закону №3543-XII передбачає, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №3543-XII проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону № 3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

За змістом ст.2 Закону №3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України Про оборону України, цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №223-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно з ч.5 ст.1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ розрізняють наступні види військової служби:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Однак, виявив бажання звільнити з військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, встановлені у частині четвертій статті 26 Закону № 2232-ХІІ та розмежовані з огляду на період застосування:

під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1)

під час дії воєнного стану (пункт 2).

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на час звернення позивача із рапортом), контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-ХІV (надалі за текстом - Статут) із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно із пунктом 2.1.6. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124 рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Як зазначалось вище судом, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби через сімейні обставини на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рапорт мотивований тим, що його батько ОСОБА_2 загинув під час проводження військової служби у Військової частині НОМЕР_4 в населеному пункті АДРЕСА_1 .

Водночас, факт того, що смерть батька позивача - ОСОБА_2 пов`язана з проходженням військової служби в населеному пункті Костянтинівка Донецької області підтверджено сповіщенням про загибель від 20.01.2023 за вих.№ 248 , яке надійшло на адресу матері позивача від ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом командира Військової частини НОМЕР_4 №35 від 06.02.2023.

Згідно Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), станом на 16.01.2023, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за №453/37789, Костянтинівська міська територіальна громада (код UA0090878) належала до територіальний громад, які розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

В основу оскаржуваного рішення покладено висновки акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_4 27.06.2023, яким встановлено, що батько позивача помер природною смертю, а також висновки лікарського свідоцтва про смерть №22 та довідки про причини смерті від 18 січня 2023 року, відповідно до яких смерть настала внаслідок захворювання. Хвороба (патологічні стани), що призвела до смерті: набряк легенів, атеросклеротична хвороба серця. Місце смерті: населений пункту Костянтинівка Донецька область.

Так, відповідно до обставин, що були встановлені в ході проведення службового розслідування: 16.01.2023 начальником служби паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_4 на території тилового пункту управління, розташованого у АДРЕСА_1 було виявлено кухаря взводу ОСОБА_2 без ознак життя.

З пояснень фельдшера медичного пункту військової частини НОМЕР_4 вбачалось, що при огляду тіла ОСОБА_2 було виявлено пошкодження в ділянці лоба, перенісся, кровотечу з носа. Біля тіла знаходився зброярський ящик, який також мав сліди крові. За характером пошкоджень травма отримана при контакті з зброярським ящиком.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть, виданого КЗОО «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №22 від 18.01.2023 смерть солдата ОСОБА_2 , настала внаслідок атеросклеротичної хвороби серця.

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначає саме Інструкція № 332.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 332 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною четвертою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 3 розділу І Інструкції № 332 передбачено, що ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил. Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають. Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Пунктом 7 розділу І Інструкції № 332 передбачено, що нещасні випадки зі смертельним наслідком або внаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми, групові нещасні випадки та випадки зникнення або смерті військовослужбовців підлягають спеціальному розслідуванню та розслідуються з урахуванням вимог розділу III цієї Інструкції.

Пунктом 1 розділу IIІ Інструкції № 332 встановлено, що спеціальному розслідуванню підлягають:

нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком;

нещасні випадки, унаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми;

групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю;

випадки зникнення військовослужбовців, за відсутності ознак ухилення від військової служби;

випадки смерті військовослужбовців

Пунктом 7 розділу І Інструкції № 332 врегульовано перелік обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби:

перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин;

перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;

погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);

алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку;

використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею;

навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження;

навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю;

самовільне залишення військовослужбовцем місця служби;

природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.

В даному випадку, відповідно до п.5.2. результатів акту службового розслідування визнано смерть солдата ОСОБА_2 , такою, що сталася внаслідок природніх причин під час виконання ним обов`язків військової служби, в ході виконання бойового завдання в районі ведення бойових дій, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Смерть не пов`язана з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, не є наслідком убивства.

Водночас, довідкою Військової частини НОМЕР_4 від 15.02.2023 №432 підтверджено безпосередню участь ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України підтверджено участь батька позивача, в тому числі в дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на викладене, суд погоджується, що з дослідження наявних у матеріалах адміністративної справи доказів, вбачається, що загибель ОСОБА_2 настала саме під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Відтак, позивачем підтверджено наявність підстав для звільнення з військової служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами, в зв`язку із тим що його батько загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.

Натомість, відповідачем не доведено правомірність відмови у задоволенні рапорту, тому

рішення Військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 за №5030 (відповідь на рапорт позивача) підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо суб`єкта, який наділений повноваженнями щодо звільнення позивача з військової служби.

Так, підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 р.№170 (далі - Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Проаналізувавши наведені норми, суд звертає увагу, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Командир військової частини НОМЕР_1 , згідно Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є прямим начальником усього особового складу військової частини НОМЕР_1 , зокрема видає накази по стройовій частині щодо військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_2 по особовому складу, а тому командир військової частини НОМЕР_1 є суб`єктом владних повноважень, тобто посадовою особою, яка здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення якої є обов`язковими для виконання однак, військова частина НОМЕР_1 (без статусу юридичної особи) організаційно входить до складу військової частини НОМЕР_2 та, згідно Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, командир військової частини НОМЕР_2 видає накази по особовому складу щодо військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а саме рядового, сержантського та старшинського складу, на підставі обґрунтованого клопотання командира військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 звільнити позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з тим, що його батько загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 зі служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з тим, що його батько загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14 жовтня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборини України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 )

Суддя В.В. Щербаков