Справа № 240/16552/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/16552/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

установив:

У червні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1, В/ч НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати з 19 вересня по 19 жовтня 2022 року додаткової винагороди, передбаченої постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 (далі Постанова №168), у збільшеному розмірі за період перебування у відпустці за станом здоров`я та зобов`язання вчинити відповіді дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач повинен був виплачувати йому додаткову винагороду у збільшеному розміні з 19 вересня по 19 жовтня 2023 року за час перебування у відпустці за станом здоров`я після тяжкого порання, пов`язаного з захистом Батьківщини.

Ухвалою суду від 21 червня 2023 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Названу ухвалу суду відповідач отримав 30 червня 2023 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, але відзив на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою суду від 06 вересня 2023 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати суду протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання цієї ухвали, з доказами направлення іншій стороні, документи, які стали підставою для не проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати додаткової винагороди з 19 вересня по 19 жовтня 2022 року та докази виплати додаткової винагороди за вересень 2022 року (за період з 07 по 20 вересня 2022 року) та зупинено провадження у справі до дати отримання судом витребуваної у Військової частини НОМЕР_1 інформації.

Відповідно до відстеження трек-номера НОМЕР_3 на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта», 16 вересня 2023 року відправлення не вручене під час доставки.

09 жовтня 2023 року позивач подав до суду клопотання про поновлення провадження у справі, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог ухвали від 06 вересня 2023 року.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року поновлено провадження у справі, доручено Міністерству оборони України забезпечити вручення Військовій частині НОМЕР_1 копії ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року про витребування документів, зобов`язано Міністерство оборони України надати суду докази вручення Військовій частині НОМЕР_1 копії такої ухвали, а провадження у справі зупинено до отримання судом витребуваних документів від Військової частини НОМЕР_1 .

Від Міністерства оборони України надійшла заява на виконання ухвали суду від 13 жовтня 2023 року.

Також до суду надійшло клопотання Міністерства оборони України про виконання судового доручення, в якому також міститься прохання попередній лист не реєструвати, оскільки він надісланий помилково.

Ураховуючи, що Військова частина НОМЕР_1 довгий час не виконує вимоги ухвали, суд поновив провадження у справі.

Дослідивши клопотання Міністерства оборони України, суд дійшов висновку, що вимоги ухвали суду від 13 жовтня 2023 року виконані не в повній міру, з огляду на відсутність доказів про вручення ухвали суду від 06 вересня 2023 року та будь-якого реагування на ухвалу Військовою частиною НОМЕР_4 .

Наведене обумовило постановлення 21 березня 2024 року окремої ухвали, якою доведено до відома Міністра оборони України ОСОБА_2 про виявлені судом обставини для вжиття відповідних заходів реагування.

З 06 по 10 травня 2024 року головуючий суддя Окис Т.О. перебувала у відпустці.

Військова частина НОМЕР_1 подала до суду заяву, в якій указує, що на час проведення оскаржуваних позивачем виплат, перебувала на матеріальному та кадровому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому фінансові (платіжні) документи щодо виплат позивачу відсутні. Зазначає, що оскільки у довідці ВЛК від 19 вересня 2022 року №300 підстава для виплати додаткової винагороди (ступінь тяжкості, порання) не визначено, тому така винагорода з 21 вересня 2022 року по 20 жовтня 2022 року не виплачена.

13 травня 2024 року до суду від позивача надійшли заперечення на заяву Військової частини НОМЕР_1 , у яких просить її не приймати до розгляду як таку, що не відповідає реальним обставинам справи.

Ухвалою суду від 15 травня 2024 року поновлено провадження у справі, запропоновано ОСОБА_1 залучити до участі у справі як співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 та продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін.

Позивач подав до суду клопотання про залучити до участі у справі як співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 26 червня 2024 року залучено до участі у справі як співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 та позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки при зазначені позивачем двох відповідачів, необхідно уточнити позовні вимоги до кожного з них.

22 липня 2024 року від позивача надійшла заява про продовження процесуального строку на усунення недоліків, а 23 липня 2024 року до суду надійшло клопотання позивача про заміну ІНФОРМАЦІЯ_3 на Міністерство оборони України та уточнена позовна заява.

Ухвалою суду від 23 липня 2024 року продовжено розгляд справи, прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, заяву ОСОБА_1 про заміну відповідача задоволено, замінено другого відповідача з ІНФОРМАЦІЯ_3 на належного відповідача Міністерство оборони України та визначено останньому строк для подання відзиву.

21 серпня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Міністерство оборони України просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 04 вересня 2024 року клопотання Міністерства оборони України про продовження строку розгляду справи задоволено частково, продовжено Міністерству оборони України строк для подання відзиву на позов на 14 днів.

16 вересня 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення від Міністерства оборони України, в яких зазначено, що за інформацією Центрального фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_4 (лист №116/14/4588 від 13 вересня 2024 року) Військова частина НОМЕР_1 знаходиться на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року запропоновано ОСОБА_1 залучити до участі у справі як співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 та у зв`язку з цим уточнити позовні вимоги до кожного з відповідачів.

25 вересня 2024 року від позивача надійшли заяви про заміну Міністерства оборони України на належного відповідача Військову частину НОМЕР_2 та у зв`язку з цим уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про заміну відповідача задоволено, проведено заміну другого відповідача з Міністерства оборони України на належного відповідача Військову частину НОМЕР_2 (далі відповідач-2, В/ч НОМЕР_2 ), прийнято до розгляду уточнену позовну заяву та визначено другому відповідачу строку для подання відзиву.

04 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив, у якому В/ч НОМЕР_2 просить у задоволенні позову відмовити. Зауважує, що у долученій до позовної заяви довідці військово-лікарської комісії від 19 вересня 2022 року №300, якою позивачу надано рекомендацію у наданні відпустки за станом здоров`я терміном 30 діб, не зазначено про тяжкість отриманих тілесних ушкоджень. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в редакції від 19 липня 2022 року, право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі мали військовослужбовці, які перебувають у відпустці для лікування після саме тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що позивач відповідно до наказу командира В/ч НОМЕР_1 з 03 вересня 2022 року №165 зарахований до списків особового складу частини.

09 вересня 2022 року у проміжок часу з 12:00 годин до 12:20 годин відбувся стрілецькій бій в районі виконання завдання 1 роти 22 ОСБ (ВОП 9ВН), поблизу населеного пункту Сподобівка Харківської області, особовий склад якого знаходився в оперативному підпорядкуванні 2 ДШБ 80 ОДШБР. Під час переміщення особового складу для зайняття вигідної позиції військовослужбовці попали у засідку та вступили у стрілецький бій з супротивником, під час якого солдат ОСОБА_1 отримав поранення (травму).

Згідно наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 09 вересня 2022 року №172 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув для лікування з 09 вересня 2022 року.

Згідно довідки, виданої ПХВ 4 медпункту В/ч НОМЕР_5 солдат ОСОБА_1 був доставлений в медичний пункту 09 вересня 2022 року з діагнозом вогнепальне осколкове проникаюче поранення.

Згідно перевідного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №10427 від 12 вересня 2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (м. Харків) з 09 по 12 вересня 2022 року із діагнозом вогнепальне наскрізне осколкове поранення м`яких тканин живота та грудної клітини зліва, посттравматичний парціальний лівобічний пневматорекс від 09 вересня 2022 року.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №10542 від 20 вересня 2022 року ОСОБА_1 з 12 по 20 вересня 2022 року перебував на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» з аналогічним діагнозом.

За результатами проведення медичного огляду військово-лікарською комісією 19 вересня 2022 року складено довідку №300, в якій зазначено про необхідність надання ОСОБА_1 відпустки за станом здоров`я терміном до 30 діб для подальшого лікування.

Згідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 04 листопада 2022 року №2215 травма ОСОБА_1 кваліфікується як тяжка. Поранення, так, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 77-б гр. ІІ розладу хвороб ОСОБА_1 визнаний обмежено придатний до військової служби.

28 листопада 2022 року на підставі наказу командира (начальника) В/ч НОМЕР_1 від 04 жовтня 2022 року №532 позивачу складено довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, затвердженою у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Згідно витягу з протоколу засідання 12 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 27 березня 2023 року №685 поранення Жданова, так, пов`язане із захистом Батьківщини. Причинний зв`язок поранення та захворювання за довідкою ВЛК В/ч НОМЕР_5 від 04 листопада 2022 року №2215 відмінений.

24 квітня 2023 року адвокат позивача звернулася до командира В/ч НОМЕР_1 з рапортом про проведення нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000,00 грн за період з 19 вересня по 19 жовтня 2022 року.

Листом від 27 травня 2023 року №3709 командир В/ч НОМЕР_1 повідомив адвоката, що за період перебування позивача на лікуванні з 07 по 20 вересня 2022 року йому нараховано та виплачено додаткову винагороду за безпосередню участь в бойових діях в сумі 32666,67 грн та 29 жовтня і 01 грудня 2022 року, після відрахування військового збору, ІНФОРМАЦІЯ_2 перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 6895,00 грн та 25281,67 грн відповідно. Роз`яснено, що у разі незгоди з рішенням адвокат має право на його оскарження.

Уважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168, якою на виконання Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64 та «Про загальну мобілізацію» №69 у пункті 1 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

У подальшому постановою Уряду від 01 квітня 2022 року №400 до наведеного пункту внесено зміни, якими, зокрема, передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Визначальним питанням для вирішення справи є надання правової оцінки діям відповідачів в частині не проведення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн за період перебування у відпустці для лікування за висновком військово-лікарської комісії.

Як установлено судом та не заперечують відповідачі, у спірний період позивач перебував у відпустці для лікування за висновком військово-лікарської комісії від 19 вересня 2022 року №300.

Однак, як зауважують відповідачів, такий висновок не містить інформації про те, що поранення, отримане позивачем, є тяжким.

Надаючи правову оцінку наведеному твердженню відповідачів, суд зауважує на таке.

Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України №2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).

Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу І цього Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до визначення, закріпленого у пункті 1.2 цієї глави військово-лікарська експертиза це, зокрема, визначення ступеня придатності до військової служби.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Порядок проведення медичного огляду військовослужбовців врегульований нормами глави 6 розділу ІІ Положення №402.

Згідно пункту 6.5 зазначеної глави для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.

Пунктом 6.11 передбачено, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

При цьому форма та зміст згаданої довідки ВЛК встановлені додатком 4 до Положення №402. Встановленою законодавством формою довідки ВЛК не передбачено вказання у ній відомостей про потребу військовослужбовця в лікуванні та про ступінь тяжкості отриманої травми.

Підпунктом «в» пункту 20.3 Положення №402 встановлено виключний перелік повноважень ВЛК при винесенні постанови в частині визначення, чого потребує військовослужбовець за результатами медичного огляду. Таким підпунктом не передбачено винесення ВЛК постанови про потребу у «відпустці для лікування після тяжкого поранення». Водночас, ВЛК наділена повноваженням визначати потребу військовослужбовця у «відпустці за станом здоров`я на визначену нею кількість календарних днів».

З наведеного слідує, що наявне протиріччя у юридичних формулюваннях між Постановою №168, яка передбачає «відпустку для лікування після тяжкого поранення» за висновком ВЛК та Положенням, яке передбачає можливість ВЛК виключно визначити потребу у відпустці лише «за станом здоров`я».

Зазначене протиріччя усунуте тільки з 25 серпня 2023 року, шляхом внесення змін до Положення №402 наказом Міністерства оборони України від 18 серпня 2023 року №490, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2023 року за №1467/40523. Зокрема, названим наказом передбачено замінити слова «відпустці за станом здоров`я» словами «відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)».

У той же час, потреба у лікуванні під час відпустки встановлюється лікувальним закладом, в якому проходило стаціонарне лікування.

Так, всі надані позивачем до В/ч НОМЕР_1 , виписки та довідки ВЛК за спірний період містять інформацію про отримання позивачем поранення 09 вересня 2022 року, яке пов`язане з проходженням військової служби та потребу відпустки за станом здоров`я терміном до 30 діб, а тому суд приходить до висновку, що надана за станом здоров`я відпустка фактично була відпусткою для лікування, оскільки рекомендації щодо лікування передбачалися після виписки з медичного закладу, яке передувало такій відпустці.

Щодо необхідності зазначення у довідці ВЛК ступінь тяжкості отриманого поранення або травми, суд зауважує на таке.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі Порядок №260).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», та Постанови №168, 25 січня 2023 року Міністерством оборони України видано наказ №44, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за №177/39233, який набрав чинності 31 січня 2023 року.

Названим наказом внесено зміни до Порядку №260, а саме доповнено його розділом ХХХІV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Пункт 12 цього розділу передбачив, що керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Отже, тільки після 31 січня 2023 року у керівників ВЛК виник обов`язок по складанню та наданню військовослужбовцям документів про ступінь важкості отриманого поранення.

Суд зауважує, що позивачем надано копію довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 04 листопада 2022 року №2215, в якій зазначено, що отримана ОСОБА_1 09 вересня 2022 року травма згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я від 04 липня 2007 року №370 кваліфікується як тяжка.

Недолік зазначеної постанови в частині встановлення, що поранення, так, пов`язане з проходженням військової служби виправлений регіональною військово-лікарською комісією 27 березня 2023 року, яка встановила, що поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Зважаючи на характер травми, що зазначений у вказаних вище довідках ВЛК, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн, як такий, що перебуває у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Отже, враховуючи наведені вище положення нормативно-правових актів та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн на місяць, як такий, що отримав поранення 09 вересня 2022 року, пов`язане із захистом Батьківщини, за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) ВЛК.

Аналогічний висновок наведений у поставах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі №140/7135/22 та від 23 червня 2023 року у справі №500/159/23, Третього апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2023 року у справі №160/1259/23 та Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року у справі №240/6510/23.

Визначаючись із періодом перебування позивача у відпустці, суд зауважує на таке.

Звертаючись із позовом до суду ОСОБА_1 просить нарахувати та виплатити додаткової винагороди у збільшено до 100000,00 грн розмірі аз період з 19 вересня по 19 жовтня 2022 року.

Згідно листа В/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 09 по 20 вересня 2022 року включно перебував на лікуванні та за відповідний період йому проведено нарахування та виплата додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

Будь-яких заперечень щодо факту перебування позивача у відпустці на підставі довідки ВЛК від 19 вересня 2022 року №300 відповідачі під час розгляду справи не зазначили та доказів на їх обґрунтування не надали.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн має бути розрахована за період з 21 вересня по 20 жовтня 2022 року (30 діб, як зазначено в довідці ВЛК від 19 вересня 2022 року №300).

Будь-яких доводів про проведення нарахування такої винагороди за вказаний період В/ч НОМЕР_1 під час розгляду справи також не зазначила та відповідних доказів не надала.

Таким чином, з метою відновлення прав, порушення яких установлено за результатами розгляду спору, суд уважає за необхідне зобов`язати В/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100000,00 грн розмірі за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 21 вересня по 20 жовтня 2022 року.

Надаючи правову оцінку вимозі позивача щодо проведення виплати такої винагороди за вказаний період, суд зауважує на таке.

Механізм фінансового забезпечення, зокрема, військових частин Збройних Сил України, що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, визначається правилами організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року №280 (далі Правила).

Пунктом 1.5 розділу 1 цих Правил закріплено, що військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив.

Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.

У редакції на момент розгляду справи судом, зазначений пункт Правил містить положення, згідно яких первинні документи, розрахунки фондів оплати праці, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та ніші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (командир та інша, визначена командиром, відповідальна посадова особа) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні.

Аналіз наведених положень, дає підстави для висновку, що обов`язком відповідач-1 є підготовка та організація оформлення документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини, у тому числі в частині нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовців такої, а обов`язком відполвідача-2 забезпечення нарахування і виплати відповідних сум.

З огляду на наведене, з урахуванням установлених обставин, суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання В/ч НОМЕР_2 здійснити виплату позивачу додаткової винагороди у збільшеному до 100000,00 грн розмірі за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 21 вересня по 20 жовтня 2022 року.

З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню.

Ураховуючи відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 21 вересня по 20 жовтня 2022 року у збільшеному до 100000 (ста тисяч) гривень 00 копійок розмірі.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 21 вересня по 20 жовтня 2022 року у збільшеному до 100000 (ста тисяч) гривень 00 копійок розмірі.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_6 провести ОСОБА_1 виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 21 вересня по 20 жовтня 2022 року у збільшеному до 100000 (ста тисяч) гривень 00 копійок розмірі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

11.10.24