Справа № 460/11456/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі в частині позовних вимог
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Пилипюк Ю.Ю., представник позивача: не прибув, представник відповідача: Гуменюк А.А., представник третьої особи: не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом
доРівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ,
про визнання дій протиправними, скасування постанов,
Клопотання обґрунтоване тим, що вказані вище позовні вимоги стосуються процесуальних документів, які винесенні в межах виконавчого провадження №48927486, яке відкрите 05.10.2015 на підставі виконавчого листа №2-4532/11, виданого 05.11.2023 Рівненським міським судом про витребування у ОСОБА_1 та повернення у власність ОСОБА_2 транспортного засобу марки RENAULT, модель Magnum 440, тип ТЗ вантажний-С сідловий тягач, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір білий, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . ОСОБА_1 був боржником у даному виконавчому провадженні, а відтак законом встановлений інший порядок захисту прав сторони виконавчого провадження, а саме шляхом оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця в порядку передбаченому ЦПК України.
10.10.2024 представником позивача подано письмові заперечення на вищевказане клопотання, в яких він вказує на те, що постанова про результати перевірки законності виконавчого провадження являється актом індивідуальної дії керівника суб`єкта владних повноважень, прийнятим у межах адміністративного контролю законності виконавчого провадження і який жодним чином не стосується аспектів та нюансів виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області на підставі окремо виданого останнім виконавчого листа. Також зауважує на неможливості розгляду заявлених вимог щодо незаконності стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій окремо від прийнятих у виконавчому провадженні №48927486 постанов. За наведеного, просив у клопотанні відмовити.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно із частиною першою статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами Цивільного процесуального кодексу України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.
За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 Цивільного процесуального кодексу України).
Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами Цивільного процесуального кодексу України, та його примусовим виконанням.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Водночас частиною другою цієї статті передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
З урахуванням вищенаведеного, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
Аналогічний висновок вже висловлювався Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц), від 30 січня 2019 року (справа №161/8267/17) та інших.
Таким чином, постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, винесені 06.09.2024 в межах виконавчого провадження №48927486 з примусового виконання виконавчого листа №2-4532/11, виданого 05.11.2013 Рівненським міським судом на виконання рішення в цивільній справі про витребування у ОСОБА_1 та повернення у власність ОСОБА_2 транспортного засобу марки RENAULT, модель MAGNUM 440, тип ТЗ вантажний - С сідловий тягач, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір білий, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.
Решта ж постанов у межах вказаного виконавчого провадження, як от: про результати перевірки законності виконавчого провадження №48927486 від 06.09.2024, про передачу матеріалів виконавчого провадження №48927486 від 06.09.2024, про прийняття до виконання виконавчого провадження №48927486 від 06.09.2024, про відновлення виконавчого провадження №48927486 від 06.09.2024, постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних №48927486 від 06.09.2024 та про закінчення виконавчого провадження №48927486 від 06.09.2024 підлягають розгляду в порядку Цивільного процесуального кодексу України, позаяк їх розгляд не віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
За правилами пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
На виконання вимог частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз`яснює, що вказана частина вимог віднесена до юрисдикції Рівненського міського суду.
Згідно з частиною другою статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.
Як передбачено частинами першою, другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Оскільки провадження у відповідній частині позовних вимог в цій справі закривається з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивача від позову, а саме на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, то позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України судовий збір в сумі 1211,20 грн, тобто в сумі, сплаченій за одну вимогу немайнового характеру.
Керуючись статтями 238, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України частину судового збору, а саме у сумі 1211,20 грн.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений дата 15 жовтня 2024 року.

Суддя Н.В. Друзенко