Справа № 140/9568/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/9568/24

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Дмитрук В.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними та скасування рішення і наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленого у підпункті 1.1. пункту 1 протоколу житлової комісії №23 від 24.12.2020; визнання незаконним та скасування пункту 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2020 №766 щодо зняття з обліку ОСОБА_1 та членів його сім`ї; зобов`язання відповідачів поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Луцьку, у загальній черзі за тим же номером у списку, зі збереженням часу перебування на обліку з 03.02.1995 у загальній черзі та у пільговій позачерговій черзі з 27.06.2019.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено 10-денний строк на усунення недоліків з моменту отримання зазначеної ухвали, шляхом подання до суду: 1) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка міститиме інші підстави для поновлення строку та відповідні про це докази; 2) оригіналу платіжного документа про сплату судового збору у сумі 1 211 грн 20 коп. або докази звільнення від його сплати.

Копію ухвали судді від 17.09.2024 про залишення позовної заяви без руху направлена позивачу та отримана останнім (згідно з повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення) 27.09.2024, відповідно строк для усунення недоліків позовної заяви, з врахуванням вихідних днів, встановлено по 09.10.2024 включно.

10.10.2024 на адресу суду надійшла заява позивача від 02.10.2024 на виконання вимог ухвали суду від 17.09.2024, до якої було долучено квитанцію про сплату судового збору та заява про поновлення строку на звернення до суду.

Подана заява про поновлення строку для подачі адміністративного позову містила наступні підстави визнання поважними причин пропуску строку на звернення до суду та необхідності поновлення такого строку (окрім тих, що вже визнавались судом в ухвалі від 17.09.2024 неповажними):

- згідно з підходами ЄСПЛ до поновлення строків - поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин, при цьому, необхідно враховувати тривалість пропуску строку, враховувати можливі наслідки його відновлення для інших осіб; поданий позов стосується не тільки позивача, а і членів його родини, у тому числі неповнолітніх дітей і наслідки судового розгляду вплинуть на їх матеріальне становище;

- згідно з позицією, викладеною в постанові ВС від 28.04.2020 №460/2864/18 повернення позовної заяви через недоліки в її оформленні не є поважною причиною пропуску цього строку, однак, вирішуючи питання про поважність наведених позивачем причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої позовної заяви, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, невідкладне повторне подання належним чином оформленої позовної заяви після її повернення, свідчить про добросовісну поведінку;

- зміна судової практики щодо юрисдикції справ і закриття провадження у цивільній справі не повинна бути перешкодою для доступу до суду та є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду (постанова ВС від 30.03.2020 по справі №826/10808/18).

Стосовно поданої заяви та викладених в даній заяві обґрунтувань, суд зазначає наступне.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулася до суду.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Судом в ухвалі від 17.09.2024 вже було зазначено наступне:

«а) питання юрисдикції розгляду цієї категорії справ вирішено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 362/643/21, тобто 1 рік та 5 місяців до звернення в порядку цивільного судочинства до Луцького міськрайонного суду Волинської області;

б) згідно з даними інформаційної системи «Діловодство спеціалізованого суду» копія ухвали судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 у справі №140/36184/23 про залишення позовної заяви без руху (рекомендоване поштове відправлення № 174) повернуто до суду 18.01.2024 з причин « адресат відсутній за вказаною адресою», а ухвала про повернення позовної заяви у вказаній справі від 05.02.2024 направлена позивачу рекомендованим поштовим відправленням № 627, відповідно долучене до клопотання про поновлення строку на звернення до суду письмове пояснення працівника АТ «Укрпошта» про вручення рекомендованого листа №488 іншій особі не є доказом, що підтверджує поважність причин пропуску строку.».

«Позивачем також не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у останнього непереборних та об`єктивних перешкод або труднощів, які не залежали від його волі та унеможливили своєчасне подання позову. Відмова у відкритті провадження та подальше повернення позивачу позовної заяви та, як наслідок, звернення до суду повторно із аналогічним позовом у даному випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з іншим аналогічним позовом, адже порушення вимог щодо подачі позову відбулось внаслідок дій позивача, що підтверджено ухвалами судді від 17.11.2023 та 05.02.2024.».

Наведені позивачем процесуальні позиції Верховного Суду застосовні виключно у випадку, коли після повернення або відмови у відкритті провадження, позивачем невідкладно вчиняються дії щодо повторного звернення до суду з дотриманням вимог процесуального законодавства, однак, як вже вказував суд, поданий 15.07.2024 на адресу Волинського окружного адміністративного суду запит про хід розгляду справи №140/36184/23 (дата позовної заяви - 12.12.2023) свідчить виключно про небажання позивача бути проінформованим в розумні строки про стан розгляду поданої ним же позовної заяви.

Крім того, подана позивачем довідка про перебування на військовій службі з 08.08.2024 не є свідченням неможливості вчинення відповідних дій щодо подання адміністративного позову в період з 19.04.2024 (з врахуванням можливого початку перебігу строку позовної давності з 19.10.2023) до 07.08.2024 включно.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України»).

У рішенні від 18.10.2005 у справі «МШ «Голуб» проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

У цьому аспекті суд звертає увагу на сформулюваний Верховним Судом у постанові від 18.01.2023 у справі № 160/6211/21 правовий висновок, відповідно до якого встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого законом або судом проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень або судове рішення отримують додаткову легітимність (стабільність) та не передбачатимуть можливості перегляду (скасування), а правові наслідки їх прийняття (вчинення) не будуть відмінені. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, а також судового рішення. Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності та об`єктивності, поведінки сторін, значимості справи та її впливу на суспільні відносини і національну безпеку, наявності фундаментальної судової помилки, а також непереборності обставин, що спричинили пропуск строку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не було дотримано строку звернення до суду без наявності на те поважних причин, що не залежали від волевиявлення особи, яка звертається до суду із позовом, та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи не визнання судом поважними підстав пропуску строку звернення позивача з даним позовом до адміністративного суду, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду із даним позовом, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними та скасування рішення і наказу, зобов`язання вчинити дії, - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя В.В. Дмитрук