Справа № 200/5381/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року Справа№200/5381/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України про поновлення йому виплати пенсії та виплати заборгованості по ній з дня припинення її виплати, а саме з 05 червня 2024 року. Позивач зазначив, що він знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач). Позивач зазначив, що в свою чергу відповідач своїм рішенням від 05 липня 2024 року № 12622-11298/К-05/8-2200/24 відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії та виплати заборгованості по ній. Позивач вважає рішення відповідача незаконним і необґрунтованим, враховуючі, що йому виплату пенсії припинено з підстав, що не передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає, що виплата пенсії йому повинна виплачуватися на загальних підставах, тобто без урахування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, у зв`язку з чим він звертається до суду з даним адміністративним позовом. Позивач зазначив, що станом на день подання позовної заяви, відповідачем пенсія йому не нараховується та не виплачується. Заборгованість з пенсії з дня припинення її виплати не виплачена.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив наступне, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач звернув увагу на те, що п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» визначено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Відповідач зазначив, що 24.06.2024 року позивач звернувся до Головного управління щодо поновлення виплати пенсії за віком та своїм листом Головне управління від 05.07.2024 № 12622-11298/Л-05/8-2200/24 повідомило позивача про наступне, що відповідно до інформації управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб від 04.06.2024 №12/120 довідка позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи скасована 31.05.2024, враховуючи зазначене, перерахування пенсії на банківську установу для зарахування на поточний рахунок позивача за червень 2024 скасовано. Враховуючи зазначене підстави для поновлення виплати пенсії у Головного управління відсутні. Для вирішення питання, щодо поновлення виплати пенсії позивачу необхідно вирішити питання щодо перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи та особисто звернутись до найближчого сервісного центру обслуговування громадян Пенсійного фонду України за місцем проживання, при цьому надати наступні документи: паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера. Відповідач звернув увагу на те, що лист Головного управління від 05.07.2024 № 12622-11298/Л-05/8-2200/24 не є розпорядчим документом в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, відтак помилковою є вимога позивача щодо скасування зазначеного листа Головного управління. Щодо вимоги позивача виплатити заборгованість з пенсії, яка утворилась за період її несплати у повному обсязі, починаючи з 01 червня 2024 року на рахунок, відкритий у «ОЩАД БАНКУ», відповідач зауважив, що правовою підставою для звернення до суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. Враховуючи зазначене на думку відповідача, вимога позивача виплатити заборгованість з пенсії, яка утворилась за період її несплати у повному обсязі, починаючи з 01 червня 2024 року, на рахунок, відкритий у «ОЩАД БАНКУ», є передчасною. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та докази на підтвердження зазначеного у ньому. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у відповідача: інформацію, з якого часу ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області; належним чином засвідчені копії: пенсійної справи ОСОБА_1 , у тому числі: рішення (протоколи, розпорядження), з яких можна встановити вид, розмір, дату призначення пенсії; рішення про припинення (зупинення) виплати ОСОБА_1 , а також письмові пояснення щодо підстав припинення виплати пенсії разом з відповідними доказами; інформацію про суму та дату останньої виплати пенсії позивачу та довідку про розмір заборгованості по невиплаченій пенсії; заяву позивача про поновлення виплати пенсії разом з доданими до неї документами; рішення, прийняте за наслідками розгляду заяви позивача про поновлення виплати пенсії та заборгованості.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо розгляду справи з викликом (повідомленням) сторін - відмовлено.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявний кабінет електронного суду у позивача, його представника адвоката Худякова В.В. та відповідача, що вбачається з відповідної відмітки «наявність кабінету ЕС» та «доставлено» де в графі «дата встановлення статусу» зазначено 12.08.2024 року.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: адреса: АДРЕСА_1 , є громадянином України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта серії НОМЕР_2 виданим Гірницьким РВ УМВС України в м. Макіївці від 20.09.1997.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, як отримувач пенсії за віком призначеної йому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується сторонами по справі.

Як встановлено судом та підтверджується копією звернення Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації від 04.06.2024 №12/120 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій зокрема зазначено, що позивач перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа з 26.11.2014 по 30.05.2024 року. 31.05.2024 на підставі листа-клопотання Волочиської міської територіальної громади (Клинининського старостинського округу №18) та рішення відділу з питань обслуговування громадян, призначення та виплати державних соціальних допомог (м. Волочиськ) Кравчуку В.С. скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Стан довідки знятий з обліку.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (), в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на адресу суду були надані письмові пояснення від 02.09.2024 року №2200-0307-7/82589 на виконання вимог ухвали суду, в якій відповідач зазначив наступне: - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області як одержувач пенсії за віком з 01.08.2014. До 01.08.2014 перебував на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. Забезпечення реалізації прав зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб, зокрема на пенсійне забезпечення, визначається Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та відповідними нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами) визначено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до інформації Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб від 04.06.2024 № 12/120, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 скасована 31.05.2024. Відповідно пенсію ОСОБА_1 виплачено по 31.05.2024. Пенсію ОСОБА_1 за травень 2024 року в сумі 20631,02 грн. перераховано у травні 2024 року АТ «Державний ощадний банк України» для подальшого зарахування на поточний рахунок пенсіонера з врахуванням дати виплати 05 число. 24.06.2024 ОСОБА_1 звернувся з письмовим зверненням на вебпортал Пенсійного фонду України № ВЕБ-22001-Ф-С-24-106844 від 24.06.2024 щодо поновлення пенсійних виплат. ОСОБА_1 було повідомлено про причини припинення нарахувань пенсії і умови поновлення пенсійної виплати листом від 05.07.2024 №12622-11298/К-05/8-2200/24.».

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії листа відповідача від 05.07.2024 року на звернення позивача щодо поновлення йому пенсії, відповідач зазначив наступне: - «Відповідно до інформації управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб від 04.06.2024 № 12/120, Ваша довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи скасована 31.05.2024. Відповідно перерахування пенсії на банківську установу для зарахування на Ваш поточний рахунок за червень 2024 року скасовано. […]. Отже, для поновлення виплати пенсії Вам необхідно особисто звернутися з паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік, до найближчого сервісного центру органів Пенсійного фонду України та надати заяву про поновлення виплати пенсії. У разі тимчасового проживання за кордоном, надіслати поштою заяву, оформлену згідно з додатком 1 Порядку № 22-1, та копією документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця, реєстрації місця тимчасового проживання/перебування за кордоном (з перекладом), оригіналом документу про посвідчення факту, що Ви є живим (з перекладом), копією паспорта громадянина України. Додані до заяви про призначення (поновлення) копії документів повинні бути засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально. Водночас, звертаємо увагу, що виплату пенсії Вам буде поновлено у разі взяття Вас на облік як внутрішньо переміщеної особи або у разі, якщо Ви відмовились від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» і зареєстрували місце проживання та постійно проживаєте на території України, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.».

Відповідно до довідки від 02.09.2024 року наданої відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 12.08.2024, пенсія позивача за період з 01.06.2024 по 31.08.2024 в сумі 61 893,06 грн. не виплачена у зв`язку з отриманням інформації з управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації від 04.06.2024 №12/120 про скасування 31.05.2024 ОСОБА_1 довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи позовної заяви, відзиву на адміністративний позов та інших вищезазначених доказів, судом встановлено, що пенсійні виплати ОСОБА_1 були призупинені з 01.06.2024 року по теперішній час, доказів сплати заборгованості, так само як і доказів поновлення пенсійних виплат, відповідачем до суду не надано.

Отже спірним питанням є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати призначеної позивачу пенсії та відмови виплачувати пенсію на зазначений ним банківський рахунок, за період з 01.06.2024 по теперішній час.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, суд зазначає, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Поряд з цим, відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-VI (далі - Закон № 1058).

Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року №16/98-ВР, право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи зазначені норми права, суд доходить висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Зазначений підхід узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30 січня 2020 року у справі №489/5194/16-а та від 30 вересня 2021 року у справі № 540/4060/20.

Згідно статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 вказаного Закону, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Як вбачається з відповіді відповідача від 05.07.2024 за №12622-11298/К-05/8-2200/24 та його же пояснень від 02.09.2024 №2200-0307-7/82589 наданих на вимогу ухвали суду, підставою припинення нарахування та виплати пенсії позивачу з 01.06.2024 року є наявність інформації управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб від 04.06.2024 № 12/120, відповідно до якої довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивача була скасована 31.05.2024, при чому відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами) та п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та зазначає умови на яких виплату пенсії буде поновлено позивачу, а саме: у разі взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи або у разі, якщо позивач відмовився від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» і зареєстрував місце проживання та постійно проживає на території України, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706-VII, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у відповідача зокрема було витребувано - рішення про припинення (зупинення) виплати ОСОБА_1 , а також письмові пояснення щодо підстав припинення виплати пенсії разом з відповідними доказами та рішення, прийняте за наслідками розгляду заяви позивача про поновлення виплати пенсії та заборгованості.

Відповідачем на виконання вимог ухвали суду з вищепереліченого були тільки надані письмові пояснення щодо підстав припинення виплати пенсії, при цьому рішень про припинення (зупинення) виплати та відповідно рішення прийняте за наслідками розгляду заяви позивача про поновлення пенсії та заборгованості надано не було, з урахуванням цього суд дійшов до висновку про відсутність взагалі цих рішень у відповідача.

Суд вже зазначав, що згідно із частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Суд наголошує, що Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 (справа №243/6391/17) дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, жодного рішення про призупинення виплати пенсії позивачу з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем не приймалось.

Суд зазначає, що конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Проте судом встановлено, що виплата пенсії позивачу зупинена, оскільки дія його довідки внутрішньо переміщеної особи була скасована 31.05.2024, з 01.06.2024 року виплату пенсії призупинено.

Водночас Закон №1058-IV не передбачає такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії.

Будь-які мотиви з посиланням на встановлену законом підставу для припинення, зупинення чи призупинення виплати позивачу пенсії, пенсійним органом не наведені та в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII від 20.10.2014 Кабінет Міністрів України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону.

Частиною другою статті 20 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII визначено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють в частині, що не суперечить цьому Закону.

Проте наведені положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII не надають Кабінету Міністрів України повноважень на визначення випадків припинення виплати пенсій.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Преамбулою Закону № 1058-IV визначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

При цьому згідно з преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні (частина перша статті 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII).

Стосовно особистого звернення до будь-якого сервісного центру органів ПФУ також зазначеного відповідачем у його відповіді на заяви позивача суд ставиться критично, тому що відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 року у справі №280/4551/21 зазначено наступне, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Відповідно до встановлених у справі обставин, суд доходить висновку, що нездійснення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 8, ч.2 ст. 19 Конституції України).

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Припиняючи нарахування та виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. Право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що припинення виплати пенсії позивачу здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Отже, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд вважає недоведеною законність припинення відповідачем нарахування та виплати позивачу пенсії починаючи з 01.06.2024 року.

Судом також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що зупинення нарахування та виплати позивачу пенсії відбулось з 01.06.2024 року по теперішній час. Ці обставини доведені та підтвердженні наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується відповідачем по справі.

Проте, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05 липня 2024 року № 12622 11298/К-05/8-2200/24 про відмову ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів щодо прийнятого відповідачем рішення про припинення нарахування та виплати позивачу пенсії з 01.06.2024 року, що також опосередковано підтверджується зазначеним відповідачем у його відзиві на позовну заяву, а було лише надано відповідь у формі листа від 05 липня 2024 року, яке не створює перешкод для поновлення пенсії.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати позивачу з 01 червня 2024 року раніше призначеної пенсії за віком слід визнати протиправними та як похідна вимога зобов`язати відповідача поновити позивачу нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком та виплатити заборгованість з пенсії, яка утворилась за період її несплати у повному обсязі починаючи з 01 червня 2024 року на рахунок відкритий у відділенні АТ «Ощадбанк».

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до приписів ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 989,00 грн., що підтверджується квитанцією від 25.07.2024 року №0.0..1.

Враховуючи, що позов подано через систему Електронний суд, належний розмір судового збору за подання даного позову складає 968,96 грн. (1211,20 грн. х 0,8).

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у розмірі 968,96 грн.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (адреса: 29604, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, буд.10, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01 червня 2024 року раніше призначеної пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () поновити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком та виплатити заборгованість з пенсії, яка утворилась за період її несплати у повному обсязі починаючи з 01 червня 2024 року на рахунок відкритий у відділенні АТ «Ощадбанк».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (адреса: 29604, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, буд.10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 14 жовтня 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець