Справа № 260/2040/24
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2024 року м. Ужгород№ 260/2040/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - не з`явився;

представник позивача - О.С. Ламбрух;

представник відповідача - Чубелка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним дій, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, а саме просить:

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області від 14.03.2024 року №677 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_1 ", яким вирішено звільнити зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУ Національної поліції в Закарпатській області, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ"

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за №51 о/с "По особовому складу" від 15.03.2024 року, яким відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУ Національної поліції в Закарпатській області, з 15 березня 2024 року;

Поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУ Національної поліції в Закарпатській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі;

Допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення одного місяця та поновлення на службі в поліції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що накладення на нього дисциплінарного стягнення, а в подальшому звільнення з поліції є безпідставним, незаконним та здійснено з порушенням вимог чинного законодавства. Вказує на те, що відповідач наперед зробив висновок про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення. Однак на день винесення оскаржуваного наказу вина у вчиненні правопорушення постановою суду не підтверджена, а тому притягнення до даного виду дисциплінарної відповідальності є передчасною. Крім того, зазначає, що протокол поліції, який є підставою для прийняття оскаржуваних наказів є необґрунтованим, обставини викладені у ньому не відповідають фактичним обставинам подій, які мали місце в дійсності, а діям надана невірна юридична оцінка. В категоричній формі заперечує вживання будь яких наркотичних засобів та психотропних речовин перед користуванням транспортним засобом, а відтак заперечує факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Зазначає, що пройшов перевірку за допомогою технічного засобу встановленого взірця на наявність стану алкогольного сп`яніння, який дав негативний результат. Це було зумовлено необхідністю спростування недостовірного повідомлення на лінію "102", що нібито водій транспортного засобу SKODA OCTAVIA д.н.з НОМЕР_1 створив аварійну ситуацію та може перебувати в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому у супроводі працівників поліції прослідував до КПН "Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей". В ході огляду було запропоновано надати для проведення лабораторної діагностики з метою встановлення можливої наявності в організмі речовин впливу біологічне середовище, а саме сечу. Однак, у зв`язку з фізіологічною особливістю у відведений лікарем проміжок часу не зміг надати біологічний матеріал. Про вказану проблему повідомив лікаря. Оскільки була відсутня можливість лабораторно підтвердити або спростувати стан сп`яніння, то лікарем не складався висновок за наслідками проведеного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, а тільки складено акт медичного огляду. Крім того, зазначає, що оскаржувані накази не отримував, а про їх наявність йому стало відомо після отримання письмового пояснення у справі 260/2843/23.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

17 квітня 2024 року відповідачем подано відзив на позов, з якого вбачається, що такий проти позову заперечу та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. Заперечуючи проти позову вказує на те, що недотримання позивачем принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону №580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості у військовий час порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у НП України. Вказує на те, що позивачем невірно тлумачиться причина звільнення з органів поліції. Дисциплінарна комісія ГУНП в Закарпатській області у дисциплінарному провадженні не досліджувала питання наявності або відсутності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а надає правовуоцінку обставина наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку в частині порушення норм професійної етики. Своєю поведінкою ОСОБА_1 створив негативний образ поліцейського перед громадянами України, підірвав авторитет та імідж ГУНП в Закарпатській області.

Разом з тим, зазначає, що за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду, ОСОБА_1 був поновлений на службі на посаді слідчого слідчого відділення ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП. Однак, в період з 01.01.2024 року по 05.03.2024 року жодного разу на роботу не прибув, перебуваючи на лікарняному, повідомляючи про це текстовими повідомленнями.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 вересня 20224 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяві та просив суд позов задоволити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, з мотивів наведених у письмовому відзиві, просила суд відмовити у задоволенні позову, як безпідставному.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновків та констатує наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 06.03.2024 № 622 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни (а.с. 71).

У ході службового розслідування встановлено, що 06.03.2024 року мобільною групою управління головної інспекції ГУНП в Закарпатській області під час здійснення профілактичного відпрацювання м. Ужгорода за підозрою у керуванні автомобілем в стані сп`яніння був зупинений автомобіль марки Шкода Октавія, д.н.з НОМЕР_1 під керуванням слідчого відділу поліції №1 Ужгородського РУП ОСОБА_1 .

Так, дисциплінарною комісією встановлено, що близько 00:40 06.03.2024 року в м. Ужгород по вул. Підгірна, будинок № 35 спільною мобільною групою УГІ ГУНП у складі інспектора відділу службових розслідувань УГІ ГУНП старшого лейтенанта поліції О. Желізняка, начальника сектору реагування патрульної поліції (надалі - СРПП) Ужгородського РУП капітана поліції ОСОБА_2 та інспектора СРПП того ж управління поліції капітана поліції ОСОБА_3 , зупинено транспортний засіб марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням слідчого слідчого відділення ВП № 1 Ужгородського РУП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

В подальшому на місце події прибув екіпаж УПП «Олімп -152» у складі заступника командира взводу № 2 роти № 2 УПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та інспектора взводу № 2 роти № 2 УПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 для обслуговування отриманого на службовий планшет повідомлення «Порушення правил дорожнього руху».

Під час опрацювання вищезгаданого виклику поліцейськими, в позивача було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів та запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкоголічного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також, поліцейськими УПП було проведено освідчення ОСОБА_1 на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер», оскільки останній на цьому наполягав (результат - тверезий). Разом із цим, на пропозицію поліцейських УПП та мобільної групи пройти освідчення на предмет вживання та перебування в стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відреагував негідно, зокрема перешкоджаючи поліцейським належно виконувати свої службові обов`язки, намагався уникнути освідчення на предмет перебування в стані наркотичного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 через деякий час, погодився на проходження огляду в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей». В ході проведення медичного освідчення в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 запропоновано здати біологічний матеріал (сечу) з метою уточнення наявних речовин впливу, оскільки при огляді було виявлено симптоматику інтоксикації. Протягом наданого часу лікарем, позивач не міг здати біологічний матеріал, мотивуючи це відсутністю фізіологічної можливості. Внаслідок вказаного, лікарем складено медичний акт №318 де не зазначено заключний діагноз, у зв`язку з відсутністю біологічного матеріалу для дослідження, однак, у пункті №20 зазначено, що стан сп`яніння внаслідок вживання психоактивних речовин.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач вказує на те, що він не відмовлявся пройти медичний огляд, а навпаки погодився. При цьому не зміг здати на аналіз біологічний матеріал через фізіологічну неможливість, тобто з причини яка від нього не залежала, а інші зразки біологічного середовища лікарем не відбиралися.

07.03.2024 року (на наступний день) позивач самостійно звернувся до приватної медичної установи, де було проведено дослідження сечі на вміст наркотичних засобів психотропних речовин, за результатами якого отримано негативний результат (а.с 18).

Крім того, у ході службового розслідування встановлено, що позивач хибно розуміючи вимоги Присяги працівника поліції, яку підписав, посадові обов`язки із якими ознайомився та ігноруючи обов`язки поліцейського визначені п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" щодо неухильного дотримання положень Конституції України,, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указу Президента України "Про введення воєнного стану України", наказу Національної поліції України № 171 від 23.02.2022 року "Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності" та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, зрадивши інтересам служби вчинив дисциплінарний проступок, що спричинив грубе порушення норм Присяги поліцейського.

Зазначений дисциплінарний проступок полягав у хибному розумінні вимог Присяги працівника поліції щодо неухильного дотримання положень Конституції України, зради інтересам служби, відмови на законну вимогу працівників УПП пройти огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, порушенні етичних правил поведінки поліцейського, а саме створенні умов, які перешкоджають виконанню повноважень іншим працівникам поліції. Намагаючись уникнути відповідальності, позивач, дискредитував себе як представника поліції, що підірвало авторитет НПУ в очах громадськості про, що свідчать численні публікації в засобах масової інформації, соціальних мережах та телеграм каналах.

Разом з тим, дисциплінарною комісією відповідно до направленого запиту до голови правління "Західної Інституції Терапії Залежностей" отримано інформацію про те, що з 21.03.2023 року по 17.06.2023 року ОСОБА_1 проходив курс психо-соціальної реабілітації у вищезазначеному закладі, однак повний курс реабілітації та ресоціалізації не пройшов.

У судовому засіданні встановлено, що у 2023 року ОСОБА_1 вже було звільнено за порушення дисципліни.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 року адміністративний позов ОСОБА_6 до Головного управління національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено, яким зокрема поновлено позивача на посаді слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області.

28.12.2023 року наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №254 о/с, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 року, позивача поновлено на посаді слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Як встановлено судом у березні 2024 року позивача вже повторно звільнено з органів поліції на підставі наказу № 667 від 14.03.2024 року та наказу №51 о/с від 15.03.2024 року, які є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Разом з тим, під час судового розгляду даної адміністративної справи, Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2024 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 року у справі №260/2843/23 скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

На виконання вказаної постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2024 року, відповідач 29.05.2024 року видав наказ №113 о/с від 29.05.2024 року, яким скасував:

пункт наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 28.12.2023 року №254 в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області

пункт наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 14.03.2024 року №667 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (а.с. 183).

Суд констатує, що наказ який є предметом розгляду даної справи, а саме - від 14.03.2024 року №667 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області", відповідачем скасовано на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2024 року.

Вирішуючи питання щодо поновлення позивача на посаді, суд керується наступним.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби у Національній поліції України визначено Законом України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі по тексту - Закон України №580-VIII).

Положеннями статті 19 Закону України №580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний Статут Національної поліції України, (далі по тексту - Статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до статті 11 цього Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з статтею 12 Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборони, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Положеннями частин першої та другої статті 13 Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Відповідно до частини третьої статті 13 Статуту визначено види дисциплінарних стягнень, а саме: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Враховуючи зазначені приписи, неналежне виконання обов`язків поліцейського є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема догана та сувора догана.

Відповідно до статті 14 Статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування передбачена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 р. №893 (далі по тексту - Порядок №893).

Пунктом 1-3 розділу V Порядку №893 встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити:

- наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

- наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

- ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

- обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

- відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

- вид і розмір заподіяної шкоди;

- причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

На підставі пункту першого Розділу VІ Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

У ході судового розгляду матеріалів справи, судом встановлено, що Наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 06.03.2024 року № 622, призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни позиваченем.

Так, за результатами службового розслідування, наказом ГУНП в Закарпатській області № 677 від 14.03.2024 року за вчинення дисциплінарного проступку передбаченого ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, грубе порушення пунктів 1 та 2 частини першої ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону України від 02.07.2015 № 580-VІІІ "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, п. 2.5 Правил дорожнього руху України, абз. 1, 2, 7, 8, 1 розділу 2, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, посадової інструкції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнити із служби в поліції.

На виконання вищевказаного дисциплінарного наказу, видано наказ № 51 о/с від 15.03.2024 року, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6, ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд звертає увагу, що доказами на підтвердження позиції відповідача про наявність дисциплінарного проступку у діях позивача стали докази, виявленні та дослідженні під час проведення службового розслідування та викладені у висновках.

Відтак, суд вказує на те, що позивача звільнено зі служби за скоєння дисциплінарного проступку, який полягає у допущенні порушень службової дисципліни, порушенні Правил етичної поведінки поліцейського.

Представник позивача вказує на те, що висновок службового розслідування не містить доказів, які б реально свідчили про вчинення позивачем будь-якого дисциплінарного проступку, оскільки протокол про адміністративне правопорушення у справі складено за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Разом з тим, посилається на Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2024 року у справі №308/4551/24, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрито, за відсутністю у його діях події складу адміністративного правопорушення.

Однак, суд не погоджується із таким твердження представника позивача, з огляду на те, що під час розгляду дисциплінарної справи, дисциплінарний орган самостійно надає оцінку допустимості, належності та обґрунтованості наявним у матеріалах дисциплінарної справи доказам, встановлює в діях поліцейського ознаки дисциплінарного проступку й ухвалює рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, встановлені дисциплінарною комісією під час дисциплінарного провадження факти і з`ясовані обставини мають значення виключно для прийняття дисциплінарним органом рішень у межах його компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. У дисциплінарному провадженні діє принцип автономності, відповідно до якого дисциплінарне провадження розглядається незалежно від розгляду в іншому провадженні.

Суд враховує, що у даній справі встановлено, що такі дії, як негідна поведінка в позаслужбовий час, керування поліцейським транспортним засобом з порушенням Правил дорожнього руху та невиконання вимог закону, негативно впливають на імідж та репутацію НПУ, а також підривають довіру населення до поліцейських належним чином протидіяти злочинності та категорично суперечать вимогам ст.1 Дисциплінарного статуту, якою визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України, поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Також необхідно звернути увагу на Правила етичної поведінки поліцейських, якими передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Крім того, посадовими повноваженнями ОСОБА_1 чітко передбачено обов`язок не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять образ поліцейського.

В силу покладених на поліцейського службових обов`язків, він не повинен допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

На переконання суду, встановлені в ході службового розслідування обставини дійсно свідчать про вчинення позивачем дій, які знижують авторитет поліції, викликають недовіру до поліцейських, оскільки перебуваючи на службі у поліції, позивач допустив дії, з якими органи поліції безпосередньо ведуть боротьбу. Тобто, така поведінка поліцейського є недопустимою, суперечить інтересам служби, позаяк позивач присягнув з гідністю нести високе звання поліцейського (стаття 64 Закону України "Про національну поліцію"), а натомість вчинив проступок, який дискредитує органи поліції та поліцейських в цілому.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про обґрунтованість застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільненні зі служби в поліції. На думку суду, дисциплінарне стягнення застосовано з метою, з якою надано відповідне повноваження, зокрема, для недопущення проходження служби поліцейськими, які дискредитують Національну поліцію, з урахуванням права особи на участь у процесі проведення службового розслідування. Також суд вважає, що застосоване дисциплінарне стягнення є пропорційним до вчиненого порушення з урахуванням невизнання позивачем свого проступку, що є вже повторним вчинення відповідних дій.

Враховуючи наведене правове регулювання, встановлені по справі обставини та судову практику Верховного Суду у спорах з подібних правовідносин, суд вважає, що заявлений адміністративний позов задоволенню не підлягає.

За приписами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Позивачем не надано суду достатніх та належних доказів щодо обґрунтованості своїх позовних вимог.

Також суд не бере до уваги подані позивачем результати лабораторних досліджень, які проведені в ТОВ "Astra DIA Med Lab group" на виявлення наркотичних речовин в сечі, оскільки таке дослідження проведено на наступний день - 07.03.2024 року, а подія за участі позивача відбулася - 06.03.2024 року, а також огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а не лабораторією. Тобто саме КНП "Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей" Закарпатської обласної ради є спеціалізованим закладом, якому надано право на проведення огляду з метою встановлення у осіб стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції адже вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказу звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п.30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак у задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити повністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 10 жовтня 2024 року.

СуддяС.А. Гебеш