Справа № 497/1845/24
Суддя: Тончева Н. М.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Тарутинський районний суд Одеської області
________________________________________________________________________
Справа № 497/1845/24
Провадження по справі№ 2-а/514/8/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Тончевої Н.М.,

при секретарі - Чернєвій О.А.,

розглянувши в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: поліцейський Управління патрульної поліції в Одеській області старший сержант поліції Кравченко Артем Миколайович, про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №00410763 від 29.07.2024 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати дії поліцейського Управління патрульної поліції в Одеській області старшого сержанта поліції Кравченка Артема Миколайовича, які полягають в складанні постанови серії БАД №00410763 від 29.07.2024 року - протиправними;

- постанову серії БАД №00410763 від 29.07.2024 року суб`єкта владних повноважень (поліцейського Управління патрульної поліції в Одеській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 ) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень - скасувати;

- справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що 05.06.2024 року відносно нього рядовим відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Гудима В.М. було складено постанову серії ЕНА №02321710, відповідно до якої він притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач о 14 год. 58 хв., керуючи автомобілем марки HYUNDAI IONIQ, реєстраційний номер НОМЕР_1 по проспекту Незалежності в м. Ізмаїл рухався зі швидкістю 78 км/год у населеному пункті де дозволяється рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкісті на 28 км/год. Швидкість руху вимірювалось приладом «Trucam», який поліцейський тримав в руках і з цим він не може погодитись, оскільки даний прилад при проведенні фіксації швидкості руху певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим. При цьому він начебто на вимогу працівників поліції не пред`явив посвідчення водія та інші документи, чим порушив п.п. 2.4.а ПДР.

Позивач вважає зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки рядовим відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Гудима В.М. не було надано доказів вчинення ним правопорушення, а тому вважає вимоги про зупинку та пред`явлення посвідчення водія незаконними.

Також, вважає, що поліцейський під час розгляду справи про адміністративне правопорушення формально підійшов до розгляду справи, не бажав встановити дійсні обставини справи, порушив процедуру розгляду справи та стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не відмовлявся надати на вимогу поліцейського посвідчення водія та всі необхідні документи після того, як буде надано доказ, на який поліцейський посилався після зупинення його транспортного засобу, як на законну підставу для зупинки.

В подальшому позивачем було оскаржено до суду вищевказану постанову від 05.06.2024 року та яка на теперішній час перебуває на розгляді у Тарутинському районному суді Одеської області (справа №497/1406/24).

Далі, 19.06.2024 р. згідно рішення Т.в.о. начальника управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майора Сергія Мельника щодо розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2321710 від 05.06.2024, винесену у відношенні до громадянина ОСОБА_1 , постанову серії ЕНА №2321710 від 05.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - скасовано, а справу надіслано на новий розгляд.

Так, 29 липня 2024 року о 09.00 год. позивач ОСОБА_1 отримав повідомлення про запрошення на 11.00 голину того ж дня до АДРЕСА_1 до поліцейської роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП рядового поліції Турабова І. для розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, яке мало місце 05.06.2024 року. Прибувши до поліції його зустрів поліцейський ОСОБА_2 , який повідомив йому, що він буде проводити розгляд даної справи на що він заперечував, оскільки поліцейський не має право розглядати справу, оскільки він не був присутнім 05.06.2024 р. під час зупинки його транспортного засобу поліцейськими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Крім цього, він був запрошений 29.07.2024 р. на 11.00 год. до поліцейського ОСОБА_5 , а не до нього та зазначив, що постановою від 05.06.2024 року його вже було притягнуто до адміністративної відповідальності з цих підстав, однак постанова ним оскаржена до суду і рішення по ній судом ще не прийнято. Також, позивач зазначив, що перед початком розгляду справи ним було заявлені письмові клопотання, які були залишені поліцейським ОСОБА_2 без розгляду та повідомленням, що розгляд справи все ж таки відбудеться 29.07.2024 р. і буде закінчено складанням відносно нього постанови. Оскільки позивач ОСОБА_1 вважав для себе, що розгляд справи буде знову формальним і не об`єктивним він покинув приміщення поліції, не дочекавшись отримання постанови. Далі, із за стосунку «Дія» він побачив, що відносно нього 29.07.2024 р. винесено постанову серії БАД №00410763 де його вдруге притягнуто до адміністративної відповідальностіза ч. 1 ст.126 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, яке мале місце 05.06.2024 р.. накладено адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Однак до теперішнього часу оскаржувану постанову він не отримав. Вважає, дії поліцейського Управління патрульної поліції в Одеській області старшого сержанта поліції Кравченка А.М. протиправними, оскільки він взагалі не мав право розглядати справу, постанову вважає не обґрунтованою та не законною у зв`язку з чим просив позов задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовну заяву підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в Одеській області Рудика В.П., який діє на підставі довіреності, надав суду відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначив, що сторона відповідача категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, виходячи з наступного. Так, 05.06.2024 року поліцейський роти з обслуговування м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Гудима В., за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Незалежості, 275, виявив транспортний засіб марки HYUNDAI IONIQ, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який керуючи вищевказаним транспортним засобом рухався зі швидкістю 78 км/год, у населеному пункті, де дозволяється рухатись зі швидкістю 78 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 28 км/год, а також не пред`явив на законну вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.4а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. 12.06.2024 р. за реєстраційним №Д-38 до Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшло звернення ОСОБА_1 відносно вищезазначеної постанови. 19.06.2024 р. рішенням тво начальника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майора поліції Мельника С. постанову серії ЕНА №2321710 від 05.06.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасовано, а справу надіслано на новий розгляд. Відповідну інформацію про скасування даної постанови внесено до інформаційно аналітичної системи «ІПНП» та у зв`язку з цим дана постанова не направлялась до виконавчої служби для примусового виконання. Під час повторного розгляду справи за адресою: м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, 72 29.07.2024 р. поліцейським роти обслуговування м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Кравченко А.М. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії БАД №00410763 за ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідно до якої 05.06.2024 о 14 год. 58 хв. у м. Ізмаїл по проспекту Незалежності ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки HYUNDAI IONIQ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 78 км/год, у населеному пункті, де дозволяється рухатись за швидкістю 50 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 28 км/год, (правопорушення зафіксовано за допомогою приладу ТruСАМ LТІ 20/20 № TС000790), чим порушив п. 12.4 Правил дорожньою руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, якими визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Дана обставина була зафіксована лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів ТruСАМ LТІ 20/20 № ТС000790 та підтверджується роздруківкою файлу _МС000_0605_145243.jmf та відеозаписом з даного пристрою. Прилад, яким здійснювалось вимірювання швидкості руху транспортного засобу є сертифікованим. Згідно технічних характеристик він правильно вимірює швидкість руху транспортного засобу із врахування встановленої до нього похибки вимірювання. Всі дії, які вчиняв працівник патрульної поліції є зафіксованими на нагрудну бодікамеру, що свідчить про невиконання законних вимог працівника поліції з боку водія під час винесення постанови про адміністративні правопорушення, у тому числі щодо пред`явлення документів на транспортний засіб, а також посвідчення водія. Тож, поліцейськими було прийнято рішення зупинити вищевказаний транспортний засіб на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію". Представившись та роз`яснивши водію ОСОБА_1 причину зупинки поліцейські неодноразово пред`являли вимогу надати посвідчення водія, однак водій його так і не надав. Встановивши факт вчинення адміністративних правопорушень, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП тапорушення вимог п.п. 2.4а ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, яке об`єднано згідно ст. 36 КУпАП було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за більш серйозне адміністративне правопорушення,відповідальність за яке передбаченаза ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідач вважає, що розгляд справи 29.07.2024 був проведений об`єктивно та з дотриманням вимог ст. 280 КУпАП, постанова поліцейським Кравченко А.М. винесена на підставі та у порядку передбаченому чинним законодавством, а доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Крім цього, відповідач скористався процесуальним правом надання відзиву, надав суду докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, а саме:

- копію постанови серії БАД №410763 від 29.07.2024 р.;

- роздруківку з файлу 171759163 _МС000_0605_145243.jmfз лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобівТruСАМ LТІ 20/20 № ТС000790;

- копію сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року №UA-MI/1-2903-2012;

- копію експертного висновку від 27.09.2018 року №04/02/03-3008, виготовленого службою спеціального зв`язку та захисту інформації України;

- копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29473 від 15.11.2024 року, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів»;

- копію листа Міністерства економічного розвитку та торгівлі на лист від 14.02.2019 року вих. №1771/04/31-2019 Мінекономрозвитку;

- копію відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 р. №22-38/49;

- інструкція з використання приладу TruCam на диску;

- два компакт - диску з відеозаписами правопорушення TruCam LTI 20/20 №ТС000790 та з портативних відео реєстраторів поліцейських.

Позивач ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив, посилаючись на обставини викладені у ньому та наполягав на задоволенні позову.

Третя особа: поліцейський Управління патрульної поліції в Одеській області старший сержант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Будь-яких заперечень та заяв суду не надав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксуваннясудового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, судом встановлено, що 05.06.2024 року рядовим відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Гудима В. було винесено постанову серії ЕНА №02321710 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Разом з тим, вищевказана постанова оскаржена позивачем ОСОБА_1 .

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 01.07.2024 р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: рядовий відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Гудима Віктор Михайлович, про визнання дії протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2321710 від 05.06.2024 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка на теперішній час знаходиться на розгляді в Тарутинському районному суді Одеської області.

Проте, як вбачається зі змісту відзиву на позов, наданого представником відповідача вбачається, що згідно рішення тво начальника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майора МельникаС. постанова серії ЕНА №2321710 від 05.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яке мало місце 05.06.2024 р. - скасована, а справа надіслана на новий розгляд. Відповідну інформацію про скасування даної постанови внесено до інформаційно аналітичної системи «ІПНП».

Тож, твердження позивача ОСОБА_1 про те, що його було притягнуто до адмінстративної відповідальності за одне й те саме правопорушення двічі спростовано скасуванням відповідачем постанови серії ЕНА №2321710 від 05.06.2024 року самостійно.

Так, 29.07.2024 р. поліцейським роти обслуговування м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області старшим сержантом поліції Кравченко А.М. за адресою: м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, 72 було проведено повторний розгляд справи відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, яке мало місце 05.06.2024 р. Поліцейським складено постанову серії БАД №00410763 відповідно до якої до останнього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови 05.06.2024 о 14 год. 58 хв. у м. Ізмаїл по проспекту Незалежності ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки HYUNDAI IONIQ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 78 км/год, у населеному пункті, де дозволяється рухатись за швидкістю 50 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 28 км/год, чим порушив п.п.12.4 ПДР. При цьому водій не пред`явив на законну вимогу поліцейського посвідчення водія вказаної категорії , чим порушив п.п. 2.4а ПДР. Швидкість руху зафіксовано за допомогою приладу ТruСАМ LТІ 20/20 № TС000790.

Вказані обставини підтверджуються долученим до матеріалів справи відеозаписом з персонального реєстратора, закріпленого на форменому одязі поліцейського.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Щодо притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1.3. ПДР України, ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Органами Національної поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху використовується лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam. Даний прилад отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTІ 20/20 TruCam, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29473, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15.11.2023 р. та чинного до 15.11.2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam 20/20 № ТС000790, є придатним до застосування.

Відповідно до відповіді Міністерства економічного розвитку та торгівлі від 23.01.2019 року за вих. № 3423-08/3679-09 надано додаткове роз`яснення вище означених тверджень, щодо використання виробу «TruCam 20/20», виробництва Laser Technology Inc.зареєстрованого у Державному реєстрі ЗВТ зп №У3197-12, які введено в експлуатацію з 2012 по 2015 роки, за умови позитивних результатів їх повірки. До реєстру, зокрема, занесено тип ЗВТ - лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCamII отримав сертифікат перевірки типу від 26 грудня 2018 року № UA.TR.001 241-18 Rev. 0, який дійсний до 26.12.2028.

Можливість використання виробу «TruCam 20/20», виробництва Laser Technology Inc., підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008 з дотатком до нього, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Відповідно до листа ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року № 16289/41/35/02-19 лазерний вимірювач «TruCam 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Суд погоджується з правовою позицією сторони відповідача щодо правомірності використання приладу TruCam 20/20 з руки (рук) та відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, який конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №947/12877/23 від 20.07.2023 р., 947/4589/23 від 23.05.2023 р., 947/34471/21 від 08.12.2022 р.

При цьому, суд зауважує, що на роздруківці з приладу TruCamLTI 20/20 ТС, серійний номер 000790, долучений відповідачем до матеріалів відзиву на позов, (файл _МС000_0605_145243) під час фіксування швидкості автомобіля позивача видно, що зображення чітке, позначка оптичного прицілу спрямована саме на транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 , а фіксування позначки приладу на автомобілі позивача було здійснено на відстані 206,4 м.

Тож, внаслідок встановлення порушення швидкісного режиму транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівники поліції одразу ж зупинили вказаний транспортний засіб, що не заперечується і самим позивачем у справі.

Щодо притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На вимогу поліцейського водій механічного транспортного засобу повинен пред`явити для перевірки документи передбачені п. 2.1 ПДР України. При цьому, відповідні документи повинні знаходитись безпосередньо у розпорядженні водія (у транспортному засобі, яким водій керує).

Зі змісту позовної заяви вбачається що, позивач ОСОБА_1 не заперечує факт непред`явлення поліцейському посвідчення водія на право керування транспортним засобом, посилаючись на те, що останнім не надано доказів факту керуванням ним транспортного засобу під час вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому вважає такі свої дії цілком законними.

Окрім цього, дані обставини підтверджуються наданими до суду відеозаписами події 05.06.2024, на яких, зокрема, зафіксовано неодноразову вимогу поліцейського висловлену позивачу про пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, проте позивач дані вимоги не виконав, повідомивши, що надасть поліцейському усі необхідні документи лише після того, як інспектор надасть йому докази вчинення саме ним адміністративного правопорушення. Також, з відеозаписів видно, що позивач не заперечує той факт, що транспортний засіб марки HYUNDAI IONIQ, реєстраційний номерВН1156YA рухався зі швидкістю 78 км/год, у населеному пункті, де дозволяється рухатись за швидкістю 50 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 28 км/год, проте не погоджується, що саме ним скоєно дане адміністративне правопорушення.

Однак, суд критично ставиться до таких доводів позивача, оскільки з відеозаписів вбачається, що поліцейські зафіксувавши водія транспортного засобу марки HYUNDAI IONIQ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перевищив швидкість руху у населеному пункті, зупинили автомобіль та підійшовши до автомобіля повідомили водію причину зупинки, при цьому інспектором було роз`яснено, що на фотозображенні з приладу «трукам» чітко видно дату, час фіксації, місце, марку, модель транспортного засобу, символи номерного знаку.

Посилання позивача на те, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено наявними доказами факту порушення позивачем ПДР, суд до уваги взяти не може.

Згідност. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

Таким чином, відповідачем правомірність своїх дій, пов`язаних зі винесенням постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 410763 від 29.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 425,00 грн. в межах санкції цієї норми доведена, оскільки суду було надано матеріали відео фіксації, які повністю підтверджують факт вчинення позивачем адмінправопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУПАП.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тож, твердження позивача про те, що поліцейський ОСОБА_2 не мав права розглядати його справу, оскільки він не був присутнім на місці події 05.06.2024 р. є безпідставними, оскільки розгляд справи проводився повторно у приміщенні поліції та з відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського ОСОБА_2 на якому був зафіксований процес повторного розгляду справи з якого вбачається, що поліцейські надали позивачу свої посвідчення, а отже вправі розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах ВС.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19, вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд зауважує, що позивачем не оспорюється факт його зупинення працівниками поліції, як і сам факт керування ним транспортним засобом.

Так, із наданих суду відеоматеріалів чітко вбачається, що відповідачем під час повторного розгляду справи було дотримано процесуальних вимог при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Оцінивши докази в справі про адміністративне правопорушення, інспектор правомірно постановив визнати винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП, згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП прийняте по справі рішення застосувати до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

ОСОБА_1 скористався своїм правом на оскарження рішення працівника поліції до суду.

Однак позивач належними та допустимими доказами не обґрунтував позовні вимоги. За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що доводи позивача ґрунтуються на його суб`єктивній думці та не підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами, а тому при вирішені даної справи не можуть бути враховані судом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloranand Francis v. The United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

За правилами ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, провівши дослідження матеріалів справи у їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння ОСОБА_1 порушення п.п. 12.4. та 2.4а ПДР знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду справи, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат у справі не здійснювати.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 77, 255, 295, 297 КАС України, ст. ст. 251, 283 КпАП України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: поліцейський Управління патрульної поліції в Одеській області старший сержант поліції Кравченко Артем Миколайович, про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №00410763 від 29.07.2024 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Тончева