Справа № 702/632/24
Суддя: Орендарчук М. П.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 702/632/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Орендарчука М.П., за участю секретаря судових засідань Пізняк Т.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та просив скасувати постанову серіії ЕНА № 2403776 від 16.06.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.06.2024 близько 11 год 25 хв він разом із дружиною власним автомобілем рухався трасою Київ Чоп. На 717 км в межах села Нижні Ворота було організовано посилений контрольно пропускний пункт (блокпост), біля якого по смузі руху транспортного засобу позивача утворилася черга з автомобілів. Він зупинився за автомобілем, який рухався попереду. Через 20 хв перебування в автомобільній черзі він наблизився до уповноваженої особи та, виконуючи вимоги дорожнього знаку, що містився на території КПП, ним була здійснена зупинка у відведеному місці.Перед зупинкою він відстібнув ремінь безпеки, оскільки був переконаний у необхідності залишити місце водія для здійснення перевірки документів та поверхневого огляду транспортного засобу. Після проведення перевірки поліцейський повідомив позивача про порушення ним правил дорожнього руху в частині використання ременя безпеки та, незважаючи заперечення позивача, прийняв постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.

Позивач стверджує, що до адміністративної відповідальності його притягнуто безпідставно, оскільки викладені в постанові обставини не відповідають дійсності, транспортним засобом з порушенням правил застосування пасивних засобів безпеки він не керував.

У надісланому 23.09.2024 до суду відзиві представник відповідача просить залишити позов ОСОБА_1 без задоволення, зазначає, що позивачем було порушено правила користування ременями безпеки, підтвердженням чого є постанова серії ЕНА № 2403776 від 16.06.2024, а відтак працівник поліції правомірно застосував до нього адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Представник відповідача також вказав про неможливість надати відеозапис із нагрудних відеореєстраторів поліцейських, позаяк закінчився 30 денний строк їх зберігання. Оскільки постанова складена відповідачем відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Позивач із адміністративним позовом до відповідача звернувся до Монастирищенського районного суду Черкаської області 25.06.24.

Ухвалою шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.24 визначено підсудність Христинівському районному суду.

Ухвалою суду від 17.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч. 3 ст. 205 КАС України).

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними у справі письмовими доказами.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2403776 від 16.06.2024, винесеною поліцейським відділення поліції № 2 (смт Воловець) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Із оскаржуваної постанови серіії ЕНА № 2403776 від 16.06.2024 убачається, що ОСОБА_1 16.06.2024 об 11 год 25 хв в с. Нижні Ворота на 717 км автодороги Киїі Чоп керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в ПДР.

Справу поліцейським розглянуто на місці вчинення правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) діячи без діяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП полягає в порушенні правил користування ременями безпеки або мотошоломами. Зазначена норма статті є бланкетною та відсилає до Правил дорожнього руху.

Підпунктом «в» пункту 2.3. ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Суд звертає увагу відповідача на те, що згідно ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Положеннями Інструкції № 1026 визначено, що наказом керівника органу, підрозділу поліції призначається відповідальна особа з числа працівників органу, підрозділу поліції (далі - відповідальна особа), на яку покладається відповідальність за: 1) зберігання, видачу та приймання портативних відеореєстраторів; 2) зберігання, видачу та приймання карт пам`яті; 3) зміну дати та часу на портативних відеореєстраторах; 4) облік, зберігання та видачу інформації, отриманої з портативних відеореєстраторів; 5) належне ведення відповідної документації. Пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції № 1026, який регламентує Порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видачу відеозаписів, передбачено, що портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку) (додаток 1), який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення (п. 4 розділу ІІ Інструкції № 1026). Вказані положення чинного законодавства свідчать, що обов`язок по забезпеченню поліцейського технічними приладами і технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису покладено на орган поліції, в якому визначається відповідальна особа з числа працівників цього органу, яка і здійснює безпосередню видачу таких засобів.

Однак, відповідач покликається лише на те, що спливли строки зберігання відеозапису, але журналу обліку та видачі портативного відео реєстратору уповноваженому поліцейському не надав.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь яких доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки відповідач не надав, версію позивача щодо від`єднання засобу пасивної безпеки після зупинки автомобіля на блок посту не спростував, а відомості, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих правомірність його рішення, суд вважає, що підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню.

Зогляду на задоволення позову на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 245, 247, 251, 252, 258, 268, 280, 285, 288, 289 КУпАП, ст. 2, 5, 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Скасувати постанову поліцейського відділення поліції № 2 Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Лакатоша Віктора Васильовича серія ЕНА № 2403776 від 16.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 витрати за сплату судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.10.2024.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, код ЄДРПОУ 40108913, місцезнаходження: вул. ФеренцаРакоці, 13, м. Ужгород Закарпатська область.

Суддя Михайло ОРЕНДАРЧУК