Справа № 378/664/24
Суддя: Моргун Г. Л.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 378/664/24
Провадження № 2-а/364/9/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 , Володарський районний суд Київської області в складі:

головуюча суддя Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін, справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , № тел.: НОМЕР_2 , наявний електронний кабінет )

до

Департамента патрульної поліції ( , адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, № тел.: 380 (44) 284-19-75, 380 (44) 254-94-67, електронна адреса: ),

третя особа інспектор 2 взвода 7 роти 1 бат. УПП в Одеській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_2 ( РНОКПП не зазначено, адреса: вул. Академіка Корольова, 5, м. Одеса, 65114, е-адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформація про наявність електронного кабінета відсутня)

про скасування постанови серії ЕНА № 2908414 від 25.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності подана в порядку ст. 286 КАС України,

у с т а н о в и в:

02.09.2024 позивач звернувся до Ставищенського районного суду Київської області. Після самовідводів суддів, справу за розпорядженням № 3-р від 05.09.2024 голови суду було передано на розгляд до Володарського районного суду Київської області.

Безпосередньо до Володарського районного суду Київської області справа надійшла 10.09.2024.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 10.09.2024 справу передано на розгляд головуючій судді Моргун Г.Л.

13.09.2024, ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, суддя залишила позовну заяву без руху та надала позивачу строк для усунення встановлених недоліків.

18.09.2024 позивач, на усунення недоліків, надав заяву на уточнення позовних вимог, якою просив суд вважати належним відповідачем у справі Департамент патрульної поліції () та долучив належним чином завірені копії письмових доказів ( а.с. 47-49).

У позовній заяві позивач вказує, що 25.08.2024 інспектор 2 взводу 7 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ст. лейтенант поліції Непомнящий О.О. виніс постанову серії ЕНА № 2908414, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а саме, що він 25.08.2024 о 11: 21, на 402 км, автодороги Київ-Одеса в с. Знам`янка керуючи транспортним засобом «Тойота Камрі», номерний знак НОМЕР_3 , рухався зі швидкістю 103 км/год, в населеному пункті де дозволена швидкість руху 50 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 53 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом ТруКАМ ТС 000663, чим порушив вимоги п.п. 12.4 ПДР України. Накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Позивач не погоджується з таким рішенням інспектора та вважає притягнення його до адміністративної відповідальності незаконним та протиправним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що поліцейський здійснював вимірювання швидкості транспортного засобу на прилад TruCAM, при цьому тримав прилад в руках, чим порушив ст. 40 ЗУ « Про національну поліцію». Одночасно зазначає, що у постанові про накладення адміністративного стягнення є назва приладу яким вимірювалася швидкість транспортного засобу, однак не вказано модель приладу, що є порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 та ст. 283 КУпАП України. Крім того інспектором не надані докази, того, що автомобіль яким кермував позивач рухався у межах населеного пункту.

Позивач не погоджуючись з накладеним відносно нього стягненням та вважаючи зазначену постанову незаконною, необґрунтованою та посилаючись на ст. ст. 8, 288, 289, КУпАП, ст. ст. 4, 6, 17, 255, 266 КАС України, просить суд:

- скасувати постанову серії ЕНА № 2908414 від 25.08.2024 про накладення на нього - ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 4 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн, а провадження у справі закрити;

- стягнути з відповідача судові витрати.

19.09.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та вирішив проводити судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, із особливостями, встановленими статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, але без виклику сторін, на 01.10.2024 о 09:00.

Одночасно судом витребувано від Департаменту патрульної поліції докази на підставі яких винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2908414 від 25.08.2024 та зобов`язано відповідача надати витребувані докази до суду у триденний строк з дня отримання ухвали.

У встановленому законом порядку учасники справи були сповіщені судом про відкриття провадження у справі та призначення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( без виклику) учасників справи.

01.10.2024 судовий розгляд справи не відбувся та був відкладений на 17.10.2024, за клопотанням представника відповідача, викладеним в інформаційному листі, яким відповідач повідомив про направлення на адресу суду відзиву та витребуваних судом доказів - засобами зв`язку Укрпошта ( а.с.71-73).

09.10.2024 від відповідача на адресу суду надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву. Свою заяву мотивує тим, що ухвалою про відкриття провадження суд визначив строк у 5 днів для подання відзиву з часу отримання ухвали суду, однак у зв`язку з переведенням Національної поліції на посилений режим несення служби, всі посадові особи відділу правового забезпечення управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та його структурних підрозділів залучені до виконання завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. Просять врахувати запровадження на всій території України воєнного стану, оголошення тривалих повітряних тривог, що значно уповільнює процедуру збору та направлення до суду необхідних доказів, а відтак визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву, поновити строк на подання відзиву та прийняти поданий представником відповідача відзив ( а.с. 74-77).

При вирішенні заяви представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву, суд виходить з наступного.

Так, згідно вимог ч.1 ст.121 ККАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 3 статті 121 КАС України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (ч.4 ст.121 КАС України).

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію (частина 5 статті 121 КАС України).

За приписами ст. 268 КАС України та враховуючи особливості розгляду такої категорії справ, судом ухвалою про відкриття провадження було встановлено строк у п`ять днів для подання відзиву у справі з дати отримання ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав 19.09.2024. Відзив засобами поштового зв`язку Укрпошта відправлено на адресу суду 26.09.2024, тобто фактично відповідач повинен був надіслати відзив 24.09.2024. Одночасно відповідач заявив клопотання про продовження зазначеного строку для подання відзиву у справі навів обгрунтування поважності пропуску такого строку (а.с.74 - 76).

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, з урахуванням наведених правових норм і поданого представником відповідача клопотання, зважаючи на обставини, за яких відповідачем пропущено строк для подання відзиву, вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску процесуального строку та поновити строк для подання відзиву на позов.

09.10.2024 на адресу суду надійшов відзив, яким відповідач заперечує позовні вимоги та зазначає, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності за порушення правил дорожнього руху та накладено відповідне стягнення. Так представник відповідача вказує, що постанова ЕНА № 2908414 від 25.08.2024 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та нормам чинного законодавства. Зазначає, що 25.08.2024 за адресою: Одеська область, Одеський район, дорога М05, Київ-Одеса, 402 км, с. Знам`янка, було виявлено транспортний засіб марки «Тойота Камрі» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався зі швидкістю 103 км/год в зоні дії знаку 3.29 обмеження максимальної швидкості 50 км/год, що перевищує дозволену швидкість руху на 53 км/год, чим порушив п. 12.9.б ПДР та здійснив правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП. Зазначена подія була зафіксована лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM №ТС00663, що підтверджується роздруківкою файлу _NA000_0825_112308.jmf та відеозаписом пристрою.

Відповідач зазначає, що на роздруківці файлу міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме: назва та модель приладу, яким здійснювалось вимірювання; дата та час здійснення правопорушення; швидкість руху автомобіля, щодо якого здійснюється вимірювання; дистанція до автомобіля; дозволена швидкість на цій ділянці дороги; фото фіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку. Відповідно, результати вимірювання саме цього приладу лягли в основу доказової бази при прийнятті рішення інспектором про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Представник відповідача посилається на наданий відеозапис, як на належний доказ, який стверджує обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення та який відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки отриманий з дотриманням закону.

Зазначений пристрій відповідає всім вимогам законодавства та його покази є належними , допустимими, достовірними доказами. Положення ЗУ «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. Інспектор діяв відповідно до Інструкції зі застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 та відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію».

Вказує, що позивач будь-яких належних та допустимих доказів , які б спростовували правильність здійснення технічним засобом вимірювань швидкості не надав.

Посилається на позицію ВС у Постанові від 19.02.2020 у справі № 496/4315/16-а, а саме, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або не вчинення певною особою адмінправопорушення, які в свою чергу, підтверджуються фото- та відео зйомкою фіксації події адмінправопорушення. Постанова була негайно оголошена та вручена правопорушнику після закінчення розгляду справи.

Щодо правомірності використання приладу ТруКАМ відповідач зазначив: позивач не надав жодного доказу неправомірності використання LTI 20/20 TruCAM №ТС00663 з руки; на офіційному сайті виробника TruCAM наявний перелік комплектуючих частин до приладу, серед яких є : на сторінці 28 детально описано процес установки та зняття приладу; на сторінці 24, 26, 54 зазначаються оптимальні дистанції для вимірювання приладом з руки та з триноги.

Представник позивача посилається на судову практику судів апеляційної інстанції та на лист ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 № 22-38/49 на ствердження тієї обставини, що використання працівниками поліції приладу TruCAM можливе у двох режимах, утримання в руках під час вимірювання швидкості руху ТЗ або розміщення на тринозі, саме в цих режимах прилад проходив тестування, ліцензування та сертифікацію, був признаний таким, що відповідає стандартам та правильно вимірює швидкість руху ТЗ в обох режимах. Вказує, що при використанні приладу TruCAM з руки , а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Зазначив, що перебування транспортного засобу «Тойота Камрі», р.н. НОМЕР_3 , в зоні дії дорожнього знаку 3.29 Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год стверджено результатом фіксації порушень зафіксована лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM №ТС00663, що підтверджується роздруківкою файлу _NA000_0825_112308.jmf на якій вказана система географічних координат з кутовими величинами. Окрім того надали схему організації дорожнього руху на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса, 402 км, з розташуванням дорожніх знаків які обмежують швидкість на цій ділянці дороги.

У відзиві представник позивача вказує, що позивач не надав на ствердження своєї позиції жодного доказу, в той час як відповідач долучив всі належні та допустимі докази, які вказують на правомірність притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП. Просить суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

17.10.2024 суд ознайомившись з матеріалами справи встановив, що позивач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та про розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику учасників ( а.с.65, 107).

Відповідач про відкриття провадження та про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений в електронному кабінеті та засобами поштового зв`язку ( а.с. 66, 73а, 108).

Третя особа ОСОБА_2 повідомлений шляхом направлення поштового відправлення на адресу ( місцезнаходження) місця служби останнього ( ухвалу про відкриття провадження з пакетом документів та судове повідомлення) було отримано 26.09.2024 ( а.с. 70, 110).

Розгляд справи відбувається відповідно до вимог ст. ст. 19, 257, 286 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження, а відтак учасники справи в судове засідання не викликались.

Сторони не надіслали заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 25.08.2024 на автодорозі М-05, Київ-Одеса, 402 км, с. Знам`янка, було виявлено транспортний засіб марки «Тойота Камрі», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався зі швидкістю 103 км/год, в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», що перевищує дозволену швидкість руху на 53 км/год, чим порушив п. 12.9.б ПДР та здійснив правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП. Зазначена подія була зафіксована лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM №ТС00663, що підтверджується роздруківкою файлу _NA000_0825_112308.jmf та відеозаписом з пристрою. Відповідальною особою , а саме інспектором УПП в Одеській області Непомнящим О.О. було винесено постанову серії ЕНА № 2908414 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у розмірі 1700,00 грн ( а.с.3).

Позивач не погоджується з накладеним на нього стягненням та посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просить суд скасувати зазначену постанову.

Відповідач не погоджується з позицією позивача та заперечує проти вимог викладених у позовній заяві, про що вказує у відзиві долученому до справи ( а.с. 81-87).

Третя особа свою позицію у спірних правовідносинах не зазначив.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступних міркувань.

Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, працівника Укртрансбезпеки, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України « Про Національну поліцію » поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КпАП України справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За змістом статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (у тому числі передбачених частиною першою статті 121-3).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 40 Закону України « Про Національну поліцію», зазначає, що

1. Поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

2. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

3. Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

За приписами статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 122 КУпАП містить примітку, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

На підтвердження вчинення вказаного правопорушення відповідач подав до суду та долучив до відзиву фото- та відеозапис, на яких зафіксовано рух транспортного засобу Тойота Камрі, номерний знак НОМЕР_3 , 25.08.2024 о 11 годині 21 хв. на 402 км автодороги Київ-Одеса в с. Знам`янка, зі швидкістю 103 км/год.

Зазначені докази свідчать, що вказане порушення здійснено у межах населеного пункту Знам`янка.

З урахуванням наведеного не відображення на вказаних фото знаків 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.52 «Кінець населеного пункту», не спростовує факт руху позивача в межах населеного пункту, про що зазначає відповідач у відзиві, при цьому вказує, що перебування транспортного засобу «Тойота Камрі», р.н. НОМЕР_3 , в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год» стверджено результатом фіксації порушень зафіксована лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM №ТС00663, що підтверджується роздруківкою файлу _NA000_0825_112308.jmf, на якій вказана система географічних координат з кутовими величинами. На ствердження зазначеної обставини до матеріалів справи долучено схему організації дорожнього руху на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса, 402 км, з розташуванням дорожніх знаків які обмежують швидкість на цій ділянці дороги ( а.с.101).

Окрім зазначеного Служба автомобільних доріг в Одеській області своїм листом ствердила та зазначила ділянки амтомобільної дороги, на якій розташовані відповідні дорожні знаки та час їх встановлення ( а.с.100).

Вказаний вимірювач швидкості отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року №1362 пристрій TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року №437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року №193.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/30496, виданого ДП Укрметртестстандарт від 04/04/2024, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTІ 20/20 № ТС000663 є придатним до застосування. Свідоцтво чинне до 04/04/2025 ( а.с.92).

Можливість використання виробу TruCAM LTІ 20/20 виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 із довжиною ключа 256 біт та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних ( а.с.93).

Лазерні вимірювачі швидкості TruCAM, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Таким чином працівниками поліції правомірно використовувався засіб вимірювальної техніки LT1 20/20 TruCAM № ТС000663.

Листом Державного підприємства Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів від 01 жовтня 2019 року 22-38/49 роз`яснено, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM LTI 20/20 також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів у автоматичному режимі ( а.с. 98-99).

Згідно із ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи:

1) перевірка документів особи;

2) опитування особи;

3) поверхнева перевірка і огляд;

4) зупинення транспортного засобу;

5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території;

6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю;

7) проникнення до житла чи іншого володіння особи;

8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ;

9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису;

10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб;

11) поліцейське піклування.

Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Стаття 40 Закону України « Про Національну поліцію» визначає порядок застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення, так:

1. Поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

2. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

3. Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Отже, законом не обмежується використання технічних пристроїв для фіксації порушень, у тому числі й лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20, виключно у стаціонарному режимі.

Суд наголошує на тому, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання. При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача вплинуло на результат вимірювання.

Таким чином, вказані докази, здобуті з використанням лазерного вимірювача швидкості TruCАM серійний номер ТС000663 належні та допустимі.

Також необхідно зауважити, що алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху транспортних засобів у межах максимально допустимої похибки, як в ручному, так і в автоматичному режимі ± 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год, ± 1% в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Нахил приладу - не викликає більшу похибку, що передбачено свідоцтвом про повірку та технічною характеристикою приладу. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Окрім наведеного суд вважає за необхідне зазначити, що розміщення дорожнього знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень ПДР» обов`язкове лише для позначення ділянок доріг де здійснюється фіксація порушень в автоматичному режимі стаціонарними камерами автофіксації.

Більш того, наявність або відсутність дорожнього знаку 5.76 не звільняє водія від обов`язку виконувати вимоги ПДВ щодо дотримання дозволеної швидкості руху.

Таким чином, суд вважає, що факт порушення позивачем вимог п. 12.4 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, належним чином підтверджений.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.08.2024 серії ЕНА № 2908414 та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови відповідача.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно із пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 19, 20, 72, 77,139, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції,

третя особа інспектор 2 взвода 7 роти 1 бат. УПП в Одеській області ст. лейтенант поліції Непомнящий Олексій Олександрович,

про скасування постанови серії ЕНА № 2908414 від 25.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності подана в порядку ст. 286 КАС України, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. Л. Моргун