Справа № 560/15676/23
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/15676/23

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

10 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не проведення нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.09.2020 по 18.08.2023 включно.

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.09.2020 по день фактичного розрахунку 18.08.2023 включно, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільнення.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.09.2020 по 18.08.2023;

- стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.09.2020 по 18.08.2023 в розмірі 144418,73 грн (сто сорок чотири тисячі чотириста вісімнадцять гривень 73 коп.) з урахуванням сум податків, зборів та інших обов`язкових платежів. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2020 №211 позивач виключений зі списків особового складу частини з 23.09.2020.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.11.2022 у справі №560/10348/22 військова частина нарахувала позивачу 76597,67 грн грошового забезпечення і виплатила вказану суму 18.08.2023, що підтверджується випискою по картковому рахунку.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Спеціальним законодавством, яке регулює грошове забезпечення військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, тому суд приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 Кодексу законів про працю України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби.

За правилами статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Частиною першою цієї статті встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В силу частини другої статті 117 Кодексу законів про працю України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Водночас Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" (далі - Закон №2352-ІХ) положення статті 117 Кодексу законів про працю України викладені в такій редакції:

"У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті".

Закон №2352-ІХ та відповідно і нова редакція статті 117 Кодексу законів про працю України набрали чинності з 19.07.2022.

У спірних правовідносинах остаточний розрахунок з позивачем здійснений відповідачем 18.08.2023, а періодом, протягом якого відповідач не виконував свій обов`язок щодо виплати належних останньому сум, є проміжок часу з 24.09.2020 (з дня, наступного за датою звільнення) по 18.08.2023.

Тобто, спір у цій справі стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, в редакції якої у спірному періоді відбулися зміни на підставі Закону №2352-ІХ.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на висновки, викладені у постанові від 20.06.2024 у справі № 120/10686/22, де Верховний Суд зауважив, що фактично зміст частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України із набранням чинності Законом України № 2352-IX не змінився, а лише доповнився формулюванням «але не більше як за шість місяців». Отже, обмеживши з 19.07.2022 шестимісячним строком час, за який роботодавець має виплатити працівникові середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, законодавець як і в попередній редакції норми частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України, не передбачав можливості зменшення його розміру. Протилежний підхід був сформований правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду з урахуванням її висновків про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності. У згаданих рішеннях суду касаційної інстанції критерій періоду затримки (прострочення) виплати такої заборгованості був лише одним з принаймні чотирьох інших. Разом з тим, такі критерії як: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум; причини тривалості невиплати заборгованості, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні - фактично не скасовані та/або змінені, починаючи з 19.07.2022. Крім того, чітка формула застосування критеріїв зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні міститься у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.

Викладене, за позицією суду у справі № 120/10686/22, не дає підстави вважати неможливим, з огляду на приписи частини п`ятої статті 242 КАС України, застосування сформульованих Великою Палатою Верховного Суду правових позицій щодо застосування приписів статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції Закону України № 2352-IX.

Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.08.2024 у справі №200/3662/23 та від 26.06.2024 у справі №520/9192/22.

Такий підхід в частині необхідності застосування принципів розумності, справедливості та пропорційності при визначенні суми розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, запроваджений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 26.06.2019 та від 26.02.2020 у справах №761/9584/15-ц та №821/1083/17, та застосований Верховним Судом у постанові від 20.05.2020 у справі №816/1640/17.

Водночас Верховний Суд у постановах від 29.02.2024 у справі №460/42448/22, від 22.02.2024 у справі №560/831/23, від 15.02.2024 у справі №420/11416/23, від 29.01.2024 у справі №560/9586/22, від 30.11.2023 у справі №380/19103/22 та від 28.06.2023 у справі № 560/11489/22 зауважив на тому, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц викладений щодо приписів статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом №2352-ІХ.

Наведений у цій постанові підхід щодо критеріїв/способів зменшення суми середнього заробітку, який підлягає стягненню у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, був побудований з урахуванням, зокрема, того, що оплаті середнім заробітком підлягав весь час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки на той час стаття 117 Кодексу законів про працю України не обмежувала періоду, за який може стягуватися середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні.

Колегія суддів вважає за необхідне змінити судове рішення у частині визнання розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача, обрахувавши його заново.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі №560/1757/21 позивачу нарахована індексація грошового забезпечення в сумі - 41032,11 грн., яка за вирахуванням податку та зборів були виплачені 26.08.2021.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі №560/12384/21 на користь позивача з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку (невиплати індексації грошового забезпечення - 41032,11 грн.) при звільненні зі служби за період із 23.09.2020 по 26.08.2021 в розмірі 18506,68 грн., який за вирахуванням податку та зборів був виплачений.

Згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2022 року у справі №560/18153/21 позивачу нарахована індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з встановленням базового місяця січень 2008 року з врахуванням проведених виплат в сумі - 42593,12 грн., яка за вирахуванням податку та зборів була виплачена.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.01.2023 у справі № 560/11734/22 стягнутий з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (невиплати індексації грошового забезпечення - 42593,12 грн.) за період з 27 серпня 2021 року по 28 жовтня 2022 року включно в розмірі 42319, 40 грн., який за вирахуванням податку та зборів був виплачений 17.07.2023.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі №560/10348/22 позивачу здійснено перерахунок грошового забезпечення з 29.01.2020 по 23.09.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням з застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 в сумі 77764,13 грн., які за вирахуванням податку та зборів були виплачені 17.08.2023.

Сьомий апеляційний адміністративний суд у справі № 560/12384/21 встановив, що згідно інформації відповідача від 22.09.2022 №350/485/60/2702 загальна сума виплачених коштів при звільненні склала 379915 грн., з яких: грошове забезпечення - 26512,56 грн.; компенсація вартості неотриманого речового майна - 109821,90 грн.; одноразова грошова допомога при звільненні - 243410,40 грн; - індексація грошового забезпечення 173,49 грн.

З урахуванням спірних сум, стягнутих за судовими рішеннями, загальний розмір належних при звільненні сум позивачу становить 541304,40 грн.: 379915+77764,13+41032,11+42593,12 грн.

В свою чергу, виплачена спірна сума коштів унаслідок перерахунку грошового забезпечення позивача у розмірі 77764,13 грн. становить 14,36% від загально належної (7764,13х100/541304,40), яка підлягала виплаті в день звільнення.

При цьому, обрахований відповідачем відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, середньоденний заробіток позивача складає 581,63 грн..

За період з 24.09.2020 по 18.07.2022 розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні позивача, складатиме 385620,69 грн (581,63х663). а за період з 19.07.2022 по 17.08.2023, але не більше шести місяців складатиме 105856,70 (581,63х182), загалом за увесь період - 491477,35 грн..

Таким чином, враховуючи принцип пропорційності та співмірності, а також правову позицію Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19, колегія суддів приходить до висновку, що належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача є стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 70576,15 грн.(491477,35х14,36/100).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті прийняв правильне рішення, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому наявні підстави для його зміни в резолютивній частині з викладених вище обставин.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року змінити, виклавши абзац 3 резолютивної частини рішення в такій редакції:

"Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.09.2020 по 18.08.2023 в розмірі 70576,15 грн (сімдесят тисяч п`ятсот сімдесят шість гривень п`ятнадцять копійок.) з урахуванням сум податків, зборів та інших обов`язкових платежів".

В решті рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.