Справа № 380/16910/22
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/16910/22 пров. № А/857/4296/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Носа С.П.;

суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі № 380/16910/22 (суддя Кузан Р.І., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області (далі відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу коштів на придбання житла. Стягнути з Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області (Ідентифікаційний номер: 03194163; юридична адреса: 81000, Львівська обл., Яворівський р-н, місто Яворів, вул. Шевченка, 8) на користь ОСОБА_1 151446 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста сорок шість) гривень 75 коп.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що рішенням Яворівського районного суду м.Львова від 05.10.2020 у справі № 460/1724/19 зобов`язано Яворівську районну адміністрацію Львівської області здійснити перерахунок та призначити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 року № 214, в сумі 151 446 грн.

Представник позивача звертався до Яворівської районної адміністрації Львівської області з запитом про надання інформації щодо виплати позивачу грошової компенсації для придбання житла у сумі 151446,75 грн. Яворівська районна адміністрація Львівської області надала відповідь від 20.04.2022 в якій зазначено, що при поступленні зазначених коштів за рахунок субвенцій з державного бюджету Управлінням соціального захисту населення Яворівської райдержадміністрації буде здійснено виплату ОСОБА_1 такої компенсації. Позивач зазначає, що з моменту прийняття комісією рішення про здійснення перерахунку та призначення виплати компенсації пройшло півтора року часу, проте відповідач не виплатив позивачу жодних коштів, що і спонукало його звернутися за захистом свого права до суду першої інстанції.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 коштів на придбання житла.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області (місцезнаходження: 81000, Львівська область, Яворівський район, м.Яворів, вул. Шевченка, 8, ) на користь ОСОБА_1 кошти на придбання житла в сумі 151446 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста сорок шість) грн. 75 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судове рішення прийнято з неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що незалежно від того чи оскаржене рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.10.2020 у справі №460/1724/19 чи ні, суд першої інстанції повинен був самостійно дати правову оцінку прийнятому рішенню органу держаної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції. За таких обставин, апелянт вважає, що оскаржуване рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року підлягає скасуванню.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів прийшла до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням праці та соцзахисту населення Яворівської РДА ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Рішеннями районної комісії щодо виплат грошової компенсації для придбання житла Яворівської державної районної державної адміністрації Львівської області№1611/10 від 25.04.2018 та №3513/10 від 14.09.2018 позивачу, як особі з інвалідністю 2 групи (травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку), призначено грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення в розмірі 804 609,4 грн.

Не погоджуючись з розміром грошової компенсації позивач звернувся з позовом до Яворівського районного суду Львівської області.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05.10.2020 у справі №460/1724/19 позов ОСОБА_1 до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа - Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок виплат задоволено.

Визнано протиправними дії Яворівської районної адміністрації Львівської області при прийнятті рішень від 25.04.2018 та від 14.09.2018 щодо розрахунку розміру призначеної ОСОБА_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214.

Зобов`язано Яворівську районну адміністрацію Львівської області здійснити перерахунок та призначити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 року №214, в сумі 151 446 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста сорок чотири тисячі) грн 75 коп.

На виконання цього судового рішення районною комісією щодо виплат грошової компенсації для придбання житла Яворівської районної державної адміністрації Львівської області прийнято рішення №1 від 26.11.2020, яким вирішено здійснити перерахунок компенсації згідно з рішенням суду від 05.10.2020 у справі №460/1724/19 та призначити виплату позивачу в сумі 151446,75 грн. Крім цього, зобов`язано Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації скерувати лист до Департаменту соціального захисту населення Львівської ОДА щодо додаткової потреби у коштах за рішенням суду від 05.10.2020 у справі №460/1124/19 в сумі 151 446,75 грн.

12.04.2022 позивач звернувся із адвокатським запитом до Яворівської районної адміністрації Львівської області, в якому просив повідомити коли планується йому виплата грошової компенсації для придбання житла у сумі 151446,75 грн.

За результатами звернення, Яворівська районна державна адміністрація Львівської області листом від 20.04.2022 №516/4 повідомила позивача, що при поступленні зазначених коштів за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей учасників бойових дій на території інших держав Управлінням соціального захисту населення Яворівської райдержадміністрації буде здійснено виплату компенсації згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 214.

Вважаючи протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області щодо невиплати грошової компенсації, позивач звернувся у суд першої інстанції з цим позовом.

Львівський окружний адміністративний суд за результатами розгляду даного спору, приймаючи рішення від 15.01.2024 виходив з того, що відповідачем не надано доказів вжиття заходів для отримання з державного бюджету субвенції на виплату додатково перерахованої позивачу грошової компенсації та відсутність субвенції з державного бюджету на виплату грошової компенсації позивачу за придбане житло, не може бути підставою для позбавлення його гарантованої законодавством соціальної гарантії.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини 1статті 308 КАС України прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частин 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Окрім того стаття 2 та частина 4 статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із положеннями частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 580/5096/22.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05.10.2020 у справі №460/1724/19 позов ОСОБА_1 до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа - Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок виплат задоволено.

Визнано протиправними дії Яворівської районної адміністрації Львівської області при прийнятті рішень від 25.04.2018 та від 14.09.2018 щодо розрахунку розміру призначеної ОСОБА_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214.

Зобов`язано Яворівську районну адміністрацію Львівської області здійснити перерахунок та призначити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 року №214, в сумі 151 446 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста сорок чотири тисячі) грн 75 коп.

Відтак, заявлені у цій справі позовні вимоги позивач обґрунтовує виключно протиправною бездіяльністю відповідача, а саме невиплатою коштів на придбання житла.

Колегія суддів звертає увагу, що з аналізу наведених у позовній заяві та матеріалах справи доводів встановлено, що спір у цій справі спрямований на виконання іншого судового рішення, а предметом цього позову є фактична незгода позивача з бездіяльністю відповідача щодо невиконання рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.10.2020 у справі № 460/1724/19, яка полягає у невиплаті йому коштів для придбання житла в сумі 151 446,75 грн, що й стало підставою для звернення до суду.

Враховуючи вищезазначене, судом апеляційної інстанції встановлено, що даний спір в частині вищевказаних позовних вимог вже вирішено судом у іншій справі - № 460/1724/19.

Рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, колегія суддів, проаналізувавши предмет та підстави позову у цій справі та справі № 460/1724/19, прийшла до висновку, що у даному спорі вже є рішення, що набрало законної сили, тому підстави в задоволенні позовних вимог позивача відсутні.

Крім того, зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заявник подаючи дану позовну заяву до суду першої інстанції фактично просить змінити спосіб і порядок виконання рішення суду, яке було предметом розгляду та дослідження судом у справі №460/1724/19 під час прийняття судового рішення.

Враховуючи викладені вище обставини справи та норми законодавства України, висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області - задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі № 380/16910/22 - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук