Справа № 140/7289/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7289/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання вчасної відповіді на заяву від 22.03.2024; зобов`язання розглянути заяву від 22.03.2024 та надати повну та обґрунтовану відповідь, з дотриманням порядку розгляду звернень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 22.03.2024 направив на офіційну електронну пошту МОЗ України (, ) заяву з проханням надати роз`яснення з медичних питань, які виникли під час проходження лікування.

Станом на 14.07.2024 відповіді від відповідача чи будь-якого іншого органу на дане звернення не отримав.

Усі спроби самостійно дізнатися про причину затримки із розглядом заяви залишилися безрезультатними.

Позивач вважає, ненадання відповідачем обґрунтованої письмової відповіді відносно порушених питань у заяві від 22.03.2024 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, що має наслідком порушення права на охорону здоров`я та неможливість реалізації права на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині отримання належної допомоги по тимчасовій втраті працездатності. З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін (а.с.28).

У поданому до суду 26.08.2024 відзиві на позовну заяву представник відповідача проти позову заперечив з наступних підстав (а.с.31-79).

В обґрунтування своєї позиції вказав, що заява щодо надання роз`яснення законодавства стосовно видачі листків непрацездатності, що виникла за кордоном, була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства «ДОК ПРОФ» співробітниками Управління організаційного забезпечення МОЗ - 25.03.2024 за вх.№ К-3249.

Позивачем, окрім заяви від 22.03.2024, що є предметом розгляду даної справи, на адресу МОЗ було надіслано наступні звернення: 1) від 15.12.23 № б/н (вх. № К-16174) щодо видачі листка непрацездатності, що виникла за кордоном; 2) скарга від 18.01.2024 № б/н (вх.№ К-684) щодо вжиття заходів пришвидшення розгляду скарги Управлінням охорони здоров`я ВОДА; 3) скарга від 25.01.2024 № б/н (вх.№ К-886); 4) повторна скарга від 08.03.2024 № б/н (вх.№ К-2687); 5) скарга від 22.03.2024, надіслана листом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 20.06.2024 № 36487.4/К-18174./24/45.4 щодо надання доказів розгляду скарги ОСОБА_1 від 22.03.2024.

Предметом вищезазначених скарг є видача листків непрацездатності, яка виникла за кордоном який відображений у скаргах у різному формулюванні позивачем. Таким чином, МОЗ було надано наступні відповіді позивачеві із обгрунтуванням позиції згідно чинного законодавства: лист МОЗ від 10.01.2024 № 28/К-16174//397-зв, в якому роз`яснено, в межах повноважень, позивачеві законодавство у сфері видачі листків непрацездатності, яка виникла за кордоном та надіслано на електронну адресу позивача, вказану в заяві.

Заяву від 22.03.24, що є предметом спору даної справи, Міністерством з урахуванням змісту попередніх звернень позивача опрацьовано та скеровано до Волинської обласної військової адміністрації листом від 25.04.2024 вих.№ 03-06/К-2687//3897-зв з проханням розглянути в межах компетенції, вжити необхідних заходів реагування з одночасним повідомленням (направленням копії листа) скаржнику - ОСОБА_1 на електронну адресу вказану у заяві.

В свою чергу, Управлінням охорони здоров`я Волинської ОДА було підготовлено лист-відповідь від 22.05.2024 № 1580/16/2-24 та направлено скаржнику на електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія листа додається). Управлінням охорони здоров`я Волинської ОДА 29.05.2024 повторно здійснено відправку листа на електронну адресу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія додається). Направлення заяви позивача від 22.03.24 до Волинської обласної військової адміністрації було зумовлено в тому числі змістом попередніх звернень щ стосувались видачі листків непрацездатності сімейним лікарем КНП «Турійський ЦПМСД» з огляду на наступне.

З урахуванням повторного звернення позивача до суду та з метою попередження майбутніх судових спорів, МОЗ було підготовлено максимально розгорнуту відповідь (лист МОЗ від 05.08.2024 № 25-04/К-7113//7532) по кожному питанню заяви від 22.03.2024, що є предметом розгляду даної справи та надіслано позивачеві на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити.

27.08.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач підтримав доводи, викладені у позовній заяві та додатково наголосив на порушенні відповідачем строку розгляду його звернення (а.с.80-83).

У поданих до суду запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача зауважив про те, що МОЗ при наданні відповіді позивачу діяло в спосіб та в межах передбачених законодавством України, а тому доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними (а.с.84-90).

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.03.2024 на офіційну електронну пошту Міністерства охорони здоров`я України (, ) ОСОБА_1 направив заяву про надання роз`яснення з медичних питань, які виникли під час проходження лікування (а.с.3).

05.08.2024 відповідачем листом №25-04/К-7113//7532-зв від 05.08.2024 надано відповідь на заяву та надано роз`яснення з медичних питань (а.с.40-42).

Позивач вважаючи протиправну бездіяльність відповідача, у зв`язку із недотриманням строків розгляду заяви МОЗ України звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання реалізації громадянами вказаних конституційних прав регулює Закон України «Про звернення громадян».

Згідно з частини 1 статті 1 вказаного Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання)і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо

Відповідно до частин 1, 9 статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: - особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; - знайомитися з матеріалами перевірки; - подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; - бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; - користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; - одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; - висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; - вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: - об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; - у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; - скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; - забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; - письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; - вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; - у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; - не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; - особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз зазначених вище норм права, дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 22.03.2024 подав до МОЗ України подано заяву про надання роз`яснень з медичних питань у зв`язку з тим, що він є працюючим інвалідом ІІ групи та проходить лікування за межами України, оскільки лікування триває більше шести місяців (а.с.3).

Відповідачем 25.04.2024 заяву ОСОБА_1 було скеровано листом №03-06/К-2687//3897-зв до Волинської обласної військової адміністрації з проханням розглянути в межах компетенції, вжити необхідних заходів реагування з одночасним повідомленням (направленням копії листа) скаржнику - ОСОБА_1 на електронну адресу вказану у заяві (а.с.43).

Крім того, Департаментом медичних послуг Міністерства охорони здоров`я України на виконання листа Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини №36487.4/К-18174.3/24/45.4 від 20.06.2024 (а.с.44) стосовно повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.03.2024 щодо надання роз`яснень законодавства з питань формування медичного висновку про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном 05.08.2024 позивачу на його електронну адресу надіслано лист-відповідь із детальним наданням пояснень стосовно визначених у заяві питань (а.с.40-42).

Суд зауважує, предметом позову, що розглядається в рамках даної справи, є саме протиправна, на думку позивача, бездіяльність відповідача щодо невчасного розгляду адресованої заяви.

В той же час, протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

У даному випадку суд не вбачає допущення з боку відповідача протиправної бездіяльності щодо ненадання відповіді на заяву позивача, оскільки відповідач вчинив дії щодо аналізу інформації для опрацювання і надання відповіді, перенаправив заяву для розгляду за належністю, про що повідомив позивачу у своєму листі.

Відповідно до підпункту 1 та 2 пункту 4 Положення про Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації, затвердженого Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 31.01.2021 № 68, (далі - Положення № 68), основними завданнями управління охорони здоров`я є: забезпечення реалізації державної політики у галузі охорони здоров`я на території області; 2) управління закладами охорони здоров`я, які утримуються за рахунок коштів обласного бюджету, організація їх кадрового, матеріально-технічного і медичного забезпечення.

Згідно з підпунктом 5 пункту 5 Положення № 68, Управління охорони здоров`я Волинської ОДА, відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання: здійснює державний контроль за дотриманням закладами охорони здоров`я норм, стандартів у межах визначених повноважень.

У відповідності до пункту 1 та 2 Положення Управління охорони здоров`я Волинської ОДА утворюється головою обласної державної адміністрації, входить до її складу і в межах Волинської області забезпечує виконання покладених на нього завдань. Управління охорони здоров`я підпорядковується безпосередньо голові обласної державної адміністрації та підзвітне Міністерству охорони здоров`я України.

З урахуванням вищезазначеного, МОЗ правомірно було надіслано заяву ОСОБА_1 від 22.03.2024 для розгляду до Волинської обласної військової адміністрації, про що її було проінформовано.

Крім того, згідно з підпунктом 17 пункту 4 Положення МОЗ відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю МОЗ, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Таким чином на виконання листа Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини №36487.4/К-18174.3/24/45.4 від 20.06.2024 (а.с.44) стосовно повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.03.2024 щодо надання роз`яснень законодавства з питань формування медичного висновку про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном 05.08.2024 позивачу на його електронну адресу надіслано лист-відповідь із детальним наданням пояснень стосовно визначених у заяві питань (а.с.40-42).

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року N 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Тобто, суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або наявність інших ущемлень прав та свобод позивача.

Як встановлено судом вище, звернення позивача було правомірно направлено за належністю до Волинської обласної військової адміністрації, оскільки вирішення зазначеного питання не належить до повноважень саме Міністерства охорони здоров`я України (МОЗ України).

В той же час, суд враховує, що остаточна відповідь на заяву від 22.03.2024 була надана позивачу Міністерством охорони здоров`я на виконання листа Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини №36487.4/К-18174.3/24/45.4 від 20.06.2024, що повністю виключає протиправну бездіяльність відповідача.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Резюмуючи викладене, відповідачем доведений факт дотримання норм чинного законодавства, натомість, вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору в силу вимог пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011, а доказів понесення інших витрат не надано, підстав для присудження судових витрат немає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Міністерство охорони здоров`я України (01021, місто Київ, вулиця Грушевського, 7, ).

Суддя А.Я. Ксензюк