Справа № 380/2849/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/2849/24 пров. № А/857/11801/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Кедик М.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 12 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівської області (далі ГУ ПФУ) щодо відмови позивачці у поверненні помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна в сумі 23110,00 грн;

- зобов`язати ГУ ПФУ звернутися з поданням до територіального органу Державної казначейської служби України (далі ДКС) для повернення ОСОБА_1 помилково сплачених 23110,00 грн на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі № 380/2849/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна ОСОБА_1 сплачений помилково, за відсутності обов`язку здійснювати такий платіж, у зв`язку з чим кошти в сумі 23 110,00 грн, сплачені позивачем при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу вперше придбаного житла, підлягають поверненню.

ГУ ПФУ у своїй апеляційній скарзі просило скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі - продажу від 19.07.2023 позивачкою було придбано житлову нерухомість та згідно із квитанцією від 19.07.2023 № 21362 сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 23110,00 грн.

ОСОБА_1 зверталася до ГУ ПФУ із заявами від 27.07.2023, від 08.09.2023, від 17.11.2023 про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 23110,00 грн, за результатами розгляду яких їй було надано відповіді про відсутність підстав для формування подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету.

Наполягає на тому, що виходячи із приписів постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 866, якою було внесено зміни до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій (далі Порядок №1740), саме на нотаріусів покладено обов`язок щодо звільнення громадян від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.10.2004 Львівського КЕЧ району на підставі розпорядження від 15.09.2004 № 1598 ОСОБА_1 приватизовано частку житла за адресою АДРЕСА_1 , а отже до укладення договору № 2537 від 19.07.2023 купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 позивачка набула право власності на частку в квартирі шляхом приватизації згідно із Законом України Про приватизацію державного житлового фонду за адресою АДРЕСА_1 а і вказана квартира не може вважатися вперше придбаним житлом, оскільки у 2004 році позивач набула право власності на квартиру в порядку приватизації.

Тому у ГУ ПФУ відсутні правові підстави для формування подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 23110,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Просить апеляційний суд врахувати, що апелянт у своїй апеляційній скарзі не зазначає про те, що у матеріалах справи є копія рішення від 08.11.2023 № 70120291 про виправлення технічної помилки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого було виправлено технічну помилку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Погашено запис про право власності щодо ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 (запис № 5119977) та ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 (запис № 5119979) в РПВН № 7926592 згідно з договором дарування 2/3 квартири АДРЕСА_1 .

При цьому згідно з довідкою Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" від 22.09.2023 № 4907 ОСОБА_4 приватизаційні депозитні рахунки за номінальною вартістю житлового чека за адресою: АДРЕСА_1 не відкривались.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивачки про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачкою будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору відповідач не надав.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.07.2023 між ОСОБА_1 (Покупець) та ОСОБА_5 (Продавець) був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі ДРРПНМ) за №2537.

Відповідно до умов цього договору продаж квартири вчинено за 2 311 000,00 грн. Під час укладання договору Покупець сплатила 23110,00 грн збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна (1% її вартості) згідно з квитанцією від 19.07.2023 № 21362.

31.07.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ із заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 23110,00 грн, на яку отримала відповідь листом від 18.08.2023 № 1300-5604-8/120784 відповідач повідомив, що умовою звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна є відсутність факту придбання житла, зокрема як частки в спільному майні подружжя, що не підтверджено наданими документами. Позивачкою не долучено відомостей з ДРРПНМ про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло та даних про невикористання житлових чеків для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду, що охоплюють період з 1992 року та мають бути надані з усіх місць проживання з 1992 року по дату укладення договору купівлі-продажу. Тому підстав для формування подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету немає.

08.09.2023 ОСОБА_1 заявою, адресованою ГУ ПФУ, долучила копію інформаційної довідки з ДРРПНМ та Реєстру прав власності на нерухоме майно (далі РПВНМ), Державного реєстру іпотек (далі ДРІ), Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі ЄРЗВОНМ) від 31.08.2023 № 34480036; копію інформаційної довідки з ДРРПНМ та РПВНМ, ДРІ, ЄРЗВОНМ від 31.08.2023 № 344798282; копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.10.2004.

17.11.2023 позивачка звернулася до ГУ ПФУ із заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі23 110,00 грн, за результатами якої ГУ ПФУ надало відповідь від 12.12.2023, відповідно до якої з долученої до заяви копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.10.2004 Львівського КЕЧ району на підставі розпорядження від 15.09.2004 №1598 ОСОБА_1 приватизовано частку житла за адресою АДРЕСА_1 . Тому до укладення договору №2537 від 19.07.2023 купівлі-продажу квартири вона набули право власності на частку в квартирі шляхом приватизації згідно із Законом України Про приватизацію державного житлового фонду за вказаною адресою і з урахуванням положень пункту 15-2 Порядку №1740 квартира АДРЕСА_4 не може вважатися вперше придбаним житлом, а отже підстав для формування подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету немає.

ОСОБА_1 не погодилася із правомірністю таких дій ГУ ПФУ та звернулася до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування регламентовано приписами Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 400/97-ВР).

Пунктом 9 статті 1 Закону № 400/97-ВР передбачено, що платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

За правилами пункту 152 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Пунктом 153 Порядку №1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 151 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах в і г пункту 152 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому суд першої інстанції з урахуванням викладеного у постанові Верховного Суду від 25.11.2021 у справі № 280/9714/20 висновку слушно зауважив про те, що якщо особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі скористатися таким самим порядком вже після посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу житла, подавши територіальному органу Пенсійного фонду України визначені підпунктами в пункту 152 Порядку № 1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Як свідчать матеріали справи, позивачка при оформленні договору купівлі-продажу нерухомого майна та державній реєстрації об`єкта нерухомості не подала вказаних у підпункті в пункту 152 Порядку № 1740 документів та сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становило 23100 грн.

При цьому ОСОБА_1 при зверненні до ГУ ПФУ із заявою про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна надавала у розпорядження відповідача:

копію договору купівлі-продажу від 19.07.2023;

копію витягу з ДРРПНМ,

копію квитанції від 19.07.2023 № 21362;

копію довідки з Ощадбанку;

копію інформаційної довідки з ДРРПНМ та РПВНМ, ДРІ, ЄРЗВОНМ від 31.08.2023 №34480036;

копію інформаційної довідки з ДРРПНМ та РПВНМ, ДРІ, ЄРЗВОНМ від 31.08.2023 № 344798282;

копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.10.2004.

Водночас суд першої інстанції доречно звернув увагу на те, що відповідно до рішення від 08.11.2023 № 70120291 про виправлення технічної помилки в ДРРПНМ державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_6 . Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради виправила технічну помилку та погасила запис про право власності щодо ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 (запис № 5119977) та ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 (запис № 5119979) в РПВН № 7926592 згідно з договором дарування 2/3 квартири у АДРЕСА_1 . Додатково: у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відсутні сканкопіїї свідоцтва про право на спадщину № 1759 від 03.09.2015. Видавник ОСОБА_7 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу, що не дає можливість встановити припинення права власності за ОСОБА_8 РНОКПП НОМЕР_3 .

Водночас довідкою Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" від 22.09.2023 № 4907 підтверджується, що ОСОБА_4 приватизаційні депозитні рахунки за номінальною вартістю житлового чека за адресою АДРЕСА_1 не відкривались. Залишок коштів для приватизації частки державного житлового фонду складає 4,20 грн. ОСОБА_1 у списках громадян для використання коштів приватизаційних депозитних рахунків за номінальною вартістю житлового чека за адресами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 не числиться.

При цьому за Інформацією з ДРРПНМ та РПВНМ, ДРІ, ЄРЗВОНМ № 344798282, сформованою 31.08.2023, ОСОБА_1 є власником квартири по АДРЕСА_2 , придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 19.07.2023, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. та зареєстрований в ДРРПНМ за № 2537.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачка подала ГУ ПФУ документи, які підтверджують факт придбання нею житла вперше, що дає підстави для звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

У відповідності до частини 2 статті 45 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

За приписами підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, було затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182 (далі Порядок №787).

Пунктом 5 Порядок №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

На підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля захисту порушених прав позивачки слід визнати протиправними дій ГУ ПФУ щодо відмови у складанні та направленні подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу квартири від 19.07.2023 у розмірі 23110,00 грн та зобов`язати відповідача сформувати та подати відповідно до приписів Порядку № 787 подання про повернення їй сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у вказаній сумі.

Приписами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі №380/2849/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Т. І. Шинкар