Справа № 399зп-24/160
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
14 жовтня 2024 р.Справа №399зп-24/160
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сластьон А.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви, -
11.10.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - заявник) із заявою про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання адміністративного позову шляхом заборони Державній міграційній службі України, в тому числі Головному управлінню Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, а також іншим територіальним органам/територіальним підрозділам Державної міграційної служби України приймати рішення про анулювання та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 26.05.2017, органом 1201, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , УНЗР: НОМЕР_2 , а також вчиняти дії, спрямовані на виконання уже прийнятого рішення про його анулювання та (або) знищення.
Згідно ч.1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.
В обґрунтування поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову представник заявника зазначає про те, що при перетині громадянином України ОСОБА_1 23.09.2024 державного кордону України в пункті пропуску «Мостиська», службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 вилучено поданий останнім на прикордонний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 26.05.2017 року, органом 1201, про що складено відповідний акт. В якості підстави вилучення паспорта зазначено те, що паспортний документ є частково підробленим. Представник заявника вказує, що перетинання державного кордону України здійснювалося заявником на законних підставах у службових цілях, як заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директором Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, на підставі запрошення офіційного представника ОСОБА_2 в Україні та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТРА-ЮГ» від 04.09.2024 для участі у виставці стосовно інновацій у транспорті InnoTrans, про що видано розпорядження міського голови від 17.09.2024 №1-17/9-рк «Про відрядження ОСОБА_1 до м. Берлін (Німеччина)».
Так, за наслідком поглибленої перевірки вилученого паспортного документа, уповноваженою службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено Висновок від 23.09.2024 про недійсність паспорта у зв`язку з тим, що в ньому наявні ознаки повторної прошивки.
За наслідком вилучення паспортного документа ОСОБА_1 було складено Акт вилучення документа від 23.09.2024 за підписом інспектора прикордонної служби вищої категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Акт складено в присутності заявника та 2-х (двох) співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заявником на Акті вилучення документа власноруч зроблено застереження наступного змісту: "Заперечую проти дій прикордонної служби, оскільки я перетинав кордон багато разів по цьому паспорту № НОМЕР_3 . Жодного разу мій паспорт не викликав зауважень або заперечень. Останній перетин кордону був у вересні 2024 року. Зауважень не було. 23.09.2024 17:45, підпис".
Також, в заяві про забезпечення позову зазначено, що заявник має намір звернутися до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій щодо вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та зобов`язання вжити заходи щодо повернення вилученого паспорта.
Враховуючи предмет спору, який має намір ініціювати заявник, а також те, що в разі анулюваня та (або) знищення вилученого паспорта заявник (позивач) не зможе відновити правовий стан, який існував до імовірного порушення прав, - доцільно забезпечити позов шляхом встановлення заборони ДМС, в тому числі Головному управлінню ДМС у Дніпропетровській області, а також іншим територіальним органам/територіальним підрозділам ДМС приймати рішення про анулювання та знищення вилученого паспорта, а також вчиняти дії, спрямовані на виконання уже прийнятого рішення про його анулювання та (або) знищення.
Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з ч.1 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 №2 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує принципи, що висловлені Рекомендацією №R (89)8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Міністром Ради Європи 13 вересня 1989 року.
Так, Комітет Міністрів, виходячи з того, що негайне і повне виконання адміністративних актів, які стали або можуть стати предметом оскарження, спроможні за деяких обставин завдавати інтересам осіб непоправної шкоди і що необхідно, заради справедливості, не допускати таких наслідків, виходячи з доцільності гарантувати особам, які цього потребують, тимчасовий захист з боку судів, не ігноруючи при цьому необхідність забезпечення ефективності адміністративної діяльності, рекомендував урядам держав-членів керуватися в своєму праві та адміністративній практиці, зокрема, наступним.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Обґрунтовуючи необхідність вжиття обраного заходу забезпечення позову, позивач зазначає, що невжиття вищевказаного способу забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення поданого ним позову.
На думку позивача, вжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб заборони приймати рішення про анулювання та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 до набрання рішенням законної сили унеможливить будь-які негативні наслідки для позивача, пов`язані з визнанням паспортного документа недійсним та можливими подальшими діями щодо його анулювання.
Керуючись статтями 150, 151, 154 КАС України, позивач просить суд забезпечити позов шляхом заборони Державній міграційній службі України, в тому числі Головному управлінню Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, а також іншим територіальним органам/територіальним підрозділам Державної міграційної служби України приймати рішення про анулювання та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 26.05.2017 року, органом 1201, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , УНЗР: НОМЕР_2 , а також вчиняти дії, спрямовані на виконання уже прийнятого рішення про його анулювання та (або) знищення.
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до пункту 88 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 (надалі - Порядок №152), паспорт для виїзду за кордон може бути вилучено (у тому числі тимчасово) працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, закордонної дипломатичної установи, уповноваженим суб`єктом у разі його використання з метою вчинення злочину на території України чи за кордоном, підроблення, проведення службової перевірки щодо оформлення з порушеннями вимог законодавства або в інших випадках, передбачених законодавством.
Під час вилучення паспорта складається акт про його вилучення, а особі видається довідка про вилучення паспорта для виїзду за кордон, зразки яких затверджуються МВС.
Вилучений працівником уповноваженого суб`єкта паспорт разом з актом про його вилучення передається не пізніше наступного робочого дня згідно з актом приймання-передачі до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який знищує його в порядку, встановленому у пунктах 92-94 цього Порядку, або проводить службову перевірку.
Вилучений (у тому числі тимчасово) паспорт зберігається у територіальному органі/територіальному підрозділі ДМС, закордонній дипломатичній установі до прийняття рішення про визнання його недійсним і подальшого анулювання та знищення в порядку, встановленому у пунктах 92-95 цього Порядку, або повернення заявнику.
Відповідно до пунктів 92-95 Порядку №152 недійсні паспорти для виїзду за кордон анулюються працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, закордонної дипломатичної установи шляхом пробиття не менш як двох отворів у машинозчитуваній зоні, після чого дані вносяться до відомчих інформаційних систем.
За письмовою заявою заявника анульований паспорт для виїзду за кордон повертається йому працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, закордонної дипломатичної установи, якщо в ньому проставлені одна чи декілька віз або якщо такий паспорт є підставою для отримання/продовження дозвільних документів на проживання в іноземній державі.
Недійсні паспорти для виїзду за кордон знищує територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, а за кордоном - закордонна дипломатична установа, які прийняли рішення про визнання їх недійсними, крім випадків, зазначених у пунктах 84, 85 і 88 цього Порядку (п. 93 Порядку №152).
Знищення недійсних паспортів для виїзду за кордон здійснюється не рідше одного разу на місяць комісією у складі не менше трьох посадових осіб територіального органу та територіального підрозділу ДМС, а за кордоном - закордонної дипломатичної установи, за результатами роботи якої складається акт про знищення у двох примірниках.
Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, структурний підрозділ ДМС, а за кордоном - закордонна дипломатична установа засобами Реєстру з використанням відомчих інформаційних систем вносить до бази даних Реєстру інформацію про факт подання особою заяви про втрату/викрадення паспорта, визнання недійсним, вилучення, анулювання, повернення особі анульованого паспорта для виїзду за кордон та знищення недійсного паспорта для виїзду за кордон.
З огляду на те, що обставини недійсності паспортного документа встановлено у висновку від 23.09.2024, що вже є самостійною підставою для анулювання та знищення документа, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист або поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він має звернутися до суду в разі, якщо рішення буде винесено на користь заявника.
Відтак, вчинення Державною міграційною службою України, в тому числі Головним управлінням Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, а також іншим територіальним органам/територіальним підрозділам Державної міграційної служби України дій з анулюваня та (або) знищення вилученого паспорта заявника, дійсно може призвести до негативних наслідків для останнього.
При цьому, вжиття заходів забезпечення позову ніяким чином не перешкоджатиме реалізації положень Порядка №152 в разі відмови позивачу в задоволенні позову, оскільки, відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України, у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Також, на думку суду, ненадання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили, призведе до негативних наслідків, які призведуть до необхідності вчинення заявником дій, направлених на отримання нового паспортного документа.
При цьому без вжиття заходів забезпечення позову усунути негативні наслідки буде неможливо або для цього необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
Судом встановлено, що на момент розгляду заяви про забезпечення позову паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , виданий 26.05.2017, органом 1201, на ім`я громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлено для подальшої реалізації до Управління ДМС в Дніпропетровській області.
Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку про те, що знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 26.05.2017 року, органом 1201, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , УНЗР: НОМЕР_2 , може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача в разі задоволення адміністративного позову.
Відтак, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник.
Вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та гарантує ефективність судового захисту у разі задоволення цього позову та відповідає вимогам процесуального закону.
При цьому суд враховує, що вжиття таких заходів забезпечення як заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки такі заходи спрямовані на збереження існуючого становища до ухвалення остаточного рішення у справі.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії (Doran v. Ireland) ЄСПЛ визначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
На підставі викладеного, дослідивши зміст заяви позивача та матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника, необхідність надання позивачеві тимчасового захисту з метою збереження існуючого становища на період розгляду справи, у зв`язку з чим вважає за доцільне заборонити Державній міграційній службі України, в тому числі Головному управлінню Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, а також іншим територіальним органам/територіальним підрозділам Державної міграційної служби України приймати рішення про анулювання та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 26.05.2017 року, органом 1201, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , УНЗР: НОМЕР_2 , а також вчиняти дії, спрямовані на виконання уже прийнятого рішення про його анулювання та (або) знищення до набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до частини 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Керуючись статтями 150, 151, 154, 156, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задовольнити повністю.
2. Заборонити Державній міграційній службі України, в тому числі Головному управлінню Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, а також іншим територіальним органам/територіальним підрозділам Державної міграційної служби України приймати рішення про анулювання та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 26.05.2017 року, органом 1201, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , УНЗР: НОМЕР_2 , а також вчиняти дії, спрямовані на виконання уже прийнятого рішення про його анулювання та (або) знищення, до набрання законної сили судовим рішенням справі за майбутнім позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа: Державна міграційна служба України.
3. Оригінал та копію даної ухвали видати (направити) ОСОБА_1 , копії - Головному управлінню Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Державній міграційній службі України та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_5 ).
4. Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.
5. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 14.10.2027.

Ухвала у справі набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 14.10.2024.

Суддя А.О. Сластьон