Справа № 214/4186/24
Суддя: Ковтун Н. Г.
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4186/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 жовтня 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Ковтун Н.Г.

секретаря судового засідання - Фартушної Є.К.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Глущенко Д. звернулася до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просить суд постанову про накладення адміністративного стягнення №65 від 26 березня 2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП ОСОБА_1 визнати протиправною та скасувати.

B обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26 березня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову № СУ/649 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 210-1КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови , військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився по повістці, яку отримав особисто, під особистий підпис 29.12.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 чим порушив вимоги абз. 2 ч.10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» після початку проведення загальної мобілізації відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022, що передбачає накладення адміністративного стягнення (штрафу) у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян відповідно до ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

В даній постанові вказано, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився на розгляд постанови, що не відповідає дійсності так як його навіть не було повідомлено, про те що дана постанова буде розглядатися та складатиметься в зазначену дату.

Окрім того копію постанови № 65 від 26.03.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не було отримано, а запис про отримання є недостовірним.

Вказану постанову вважає незаконною , протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на таке.

Позивачем ОСОБА_1 було отримано травму 18.01.2024 у вигляді закритого перелому дист/3 лівої ліктьової зі зміщенням відламків та перелом с/3 без зміщення. В результаті отримання травми 22.01.2024 ОСОБА_1 було проведено оперативне лікування в вигляді хірургічного втручання , після чого продовжено лікування. Виписаний був 30.01.2024 року. Надалі позивач проходив лікування та реабілітацію і на теперішній час має інвалідність третьої групи. Всі медичні документи щодо отримання травми та подальшого лікування було направлено рекомендованим листом з повідомленням до ІНФОРМАЦІЯ_2 19 січня 2024 року та 25.01.2024 року було вручено його працівникам, про що до матеріалів позову додано квитанцію. Згідно з повідомлення про отримання листа, вищевказаний лист з описом працівниками укрпошти було вручено 25.01.2024 року, а постанову №65 від 26.03.2024 складено 26.03.2024 року, коди два місяці у ІНФОРМАЦІЯ_4 вже були документи про наявність лікарняного у ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного позивач змушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 07 травня 2024 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача своїм правом на подачу відзиву не скористався, відповідних заяв та/або клопотань не надавав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

26.03.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 відносно позивача винесено постанову № 65 про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн. (а. с. 27-28).

Підставою для накладення стягнення, які зазначені в самій постанові є те, що ОСОБА_1 не з`явився (не прибув) по повістці 19.01.2024 року, яку отримав особисто, під особистий підпис 29.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 чим порушив вимоги абз. 2 ч.10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» після початку проведення загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №364, ОСОБА_1 18 січня 2024 року потрапив в стаціонарне відділення КНП «Криворізька міська лікарня №5» з осколковим переломом головки та перелом н/3 променевої кістки лівого передпліччя зі зміщенням та вивихом кісток передпліччя. Виписаний був 30.01.2024 року.

19 січня 2024 року всі медичні документи щодо отримання травми та подальшого лікування було направлено рекомендованим листом з повідомленням до ІНФОРМАЦІЯ_2 та 25 січня 2024 року було вручено працівникам.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22грудня 2010року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію , за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Так, згідно ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Верховним судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення позивачем. Натомість позивачем доведено той факт, що він вчинив усі дії, які залежали від нього , для того щоб повідомити працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 про неможливість прибуття за повісткою на визначено дату, у зв`язку з подією яке не залежали від волі позивача, у зв`язку із чим висновки зазначені в оскаржуваній постанові є необґрунтованими.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп., що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 243-245, 250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову № 65 за справою про адміністративне правопорушення від 26 березня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 100 грн. та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.Г.Ковтун