Справа № 202/10734/24
Суддя: Дребот І. Я.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/202/99/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

10 жовтня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Дребот І.Я.,

за участю секретаря Владимирова О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 1026 від 23.08.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1026 від 23.08.2024 року. В обґрунтування вимог зазначає, що цією постановою відповідачем на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КпАП України за те, що 09.08.2024 року військовозобов?язаний запасу ОСОБА_1 , звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де в ході перевірки його військово-облікових документів, встановлено, 04.04.2024 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» від 30.05.2023 року № 3127-IX, відповідно до змісту якого, у тексті Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» цифри і слова "27-річного віку" замінено цифрами і словами "25-річного віку", зважаючи на що ОСОБА_1 , будучи таким, що станом на 04.04.2024 року досяг 25-річного віку знехтував необхідністю у 7-денний строк особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 для взяття на військовий облік військовозобов?язаних, а також не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані чим порушив, п. п. 1, абз. 4 п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року та вимоги ч. 11 ст. 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"

Вважає вказане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. 19 травня 2024 року набув чинності Закон України №3696-ІХ «Про внесення змін до КпАП України щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю КпАП України було доповнено частиною третьою, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Отже, до 19 травня 2024 року норми частини 3 статті 210 КпАП України не існувало, а отже і відповідальність за нею за дії до 19 травня 2024 року також наступати не може. Окрім того, позивач зазначив, що його також притягнуто до відповідальності через неуточнення протягом 60 днів своїх персональних даних, чим останній порушив п.п. 10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ «1487 від 30.12.2022 року та вимоги ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Примітка до положення статей 210, 210-1 від 09 травня 2024 року звільняє особу від відповідальності за даними статтями КУпАП за будь-яке порушення законодавства про мобілізацію у випадку, якщо стосовно цієї особи існує можливість отримання будь-якої частини персональних даних з інших реєстрів. Так, на думку позивача, Індустріальний РТЦКта СП мав та має можливість отримати персональні дані призовників, військовозобов?язаних та резервістів шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (утому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, тому за таких умов, будь-яке застосування штрафу на підставі ст.210 КУПАП України є незаконною, оскільки прямо порушує імперативну норму примітки до цієї статті.

З урахуванням наведених вище обставин, позивач вважає, що в ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КпАП України.

Ухвалою судді від 09 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до розгляду на 20.09.2024 року.

У зв`язку із неявкою сторін в судове засідання 20.09.2024 розгляд справи відкладено на 10.10.2024.

10.10.2024 позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подав.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Судом встановлено, що 23 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову № 1026 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

У вказаній постанові зазначається: «Під час розгляду протоколу від 09.08.2024 року №1026, за сукупністю матеріалів встановлено, що 09.08.2024 року військовозобов?язаний запасу ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де в ході перевірки його військово-облікових документів, встановлено, 04.04.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» від 30.05.2023 року № 3127-1X, відповідно до змісту якого, у тексті Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» цифри і слова "27-річного віку" замінено цифрами і словами "25-річного віку" , зважаючи на що ОСОБА_1 , будучи таким, що станом на 04.04.2024 року досяг 25-річного віку знехтував необхідністю у 7-денний строк особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 для взяття на військовий облік військовозобов?язаних, а також не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані чим порушив, п. п. 1, абз. 4 п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року та вимоги ч. 11 ст. 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Приймаючи до уваги, що 24.02.2022 року, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради Національної Безпеки і Оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного часу», Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року та Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, які діють на теперішній час, ОСОБА_1 , порушив правила військового обліку в особливий період. Зазначене вище підтверджується копією паспорту громадянина України, яку долучено до матеріалів справи, відповідно до якої об?єктивно вбачається, що на 04.04.2024 року ОСОБА_1 досяг 25-річного віку, а також копією посвідчення про приписку до призовної дільниці, тобто наявність даного посвідчення у ОСОБА_1 як єдиного військово-облікового документу підтверджує той факт, що останній не став у визначений законом строк на облік військовозобов?язаних, оскільки посвідчення про приписку - документ який підтверджує статус призовника. Окрім того, факт відсутності перебування на обліку військовозобов?язаних підтверджується копією витягу № 12024 з ЄДРВ, який долучено до матеріалів разом із поясненнями ОСОБА_1 . Під час розгляду справи, обставин що пом?якшують або обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено.

Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративний штраф в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Частиною 3 ст. 210 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зазначається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.

Підпунктами 8, 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Статтю 210 КпАП України доповнено Законом №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19 травня 2024 року.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення з досягнення ним 25 річного віку, а саме з 06.03.2020 року (день народження позивача і досягнення ним 25 річного віку), однак до 19 травня 2024 року ч. 3 ст. 210 КпАП України, як правильно зазначає позивач, не існувало, а тому за вчинення (не вчинення) відповідних дій до цієї дати особа не може нести відповідальність за ч. 3 ст. 210 КпАП України.

Окрім того, положення статей 210,210-1цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно відкритої інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства оборони України, оновити дані можна зокрема і через Центри надання адміністративних послуг, які діють по всій країні. Так, для оновлення даних через ЦНАП військовозобов`язані громадяни мають надати актуальні дані про себе та підтвердити їх. Після цього адміністратор вносить дані в електронну систему, які автоматично підтягуються в реєстр Оберіг. Далі заявник отримує витяг із печаткою та підписом адміністратора ЦНАПу про актуалізацію даних.

Згідно наявного в матеріалах справи копії витягу № 12024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 10.07.2024 року оновив свої дані через Центр надання адміністративних послуг.

Оскаржувана постанова не містить відомостей, які саме персональні дані не оновив ОСОБА_1 і які відомості не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , як суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, повідомлявся про час дату, та місце розгляду справи і йому надсилалася копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження, що підтверджується матеріалами справи. Однак, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення та не повідомив причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім того, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 , відзиву на позов не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачем позову.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень належить скасувати, і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відносно детальної відповіді на кожен аргумент сторін, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 2930 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91).

Керуючись ст. ст. 5, 6, 9, 73, 242-244, 246,286 КАС України, ЗУ "«Про військовий обов`язок і військову службу»", суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 1026 від 23.08.2024 року - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1026 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 23.08.2024 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарги на судове рішення відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст рішення складено 15.10.2024 року.

Суддя І.Я. Дребот