Справа № 641/5986/24
Суддя: Ященко С. О.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/641/39/2024 Справа № 641/5986/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу № 641/5986/24

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Рябінова В.І. 30.08.2024 року через систему "Електронний суд" звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить скасувати постанову № 1402 від 27.08.2024 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000 грн. за ч. 3 ст. 210 КУпАП та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позову зазначила, що 27.08.2024 року відповідачем було винесено відносно ОСОБА_1 , постанову № 1402 за ч. 3 ст. 210 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. При цьому, позивач зазначає про недостовірність відомостей, зазначених у постанові, правопорушення він не скоював та вважає, що його необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказує, що позивачу не повідомили про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 27.08.2024 року, проте ознайомили з вказаним протоколом позивача лише 28.08.2024 року, що позбавило його можливості реалізувати свої права. Крім того, вказує, що відповідач у оскаржуваній постанові зазначив, що позивач у лютому 2009 року отримав громадянство України та оформив паспорт громадянина України, а вже 03 березня 2009 року останнього зареєстровано за теперішнім місцем проживання, розташованому на території Комінтернівського району (на той час), і з того моменту по теперішній час, на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач не став, чим порушив вимоги абз. 2 пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, абз. 8 ч. 3, абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 210 КУпАП, але враховуючи, що з періоду оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.032014 № 303/2014) в Україні настав особливий період, який діє на сьогодні, тому відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Тобто, позивачу ставиться в провину порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, в частині невиконання обов`язку стати на військовий облік за місцем проживання. Разом з цим ст. 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Станом на 12 березня 2009 року (дату вчинення правопорушення) за порушення військовозобов`язаними чи призовниками Правил військового обліку встановлювалась відповідальність передбачена ч. 1 ст. 210 КУпАП (в редакції Закону України від 11 травня 2007 № 1014-V) у вигляді накладення штрафу від одного до трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян (від 17 до 51 грн.). Таким чином, позивач вважає, що в даному випадку в його діянні відсутні подія правопорушення та обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, а також кваліфікуючі ознаки, так як станом на 12 березня 2009 року частина 3 стаття 210 КУпАП взагалі не існувала та не настало обставин, що визначені кваліфікуючими ознаками. Також позивач зазначає, що є військовим пенсіонером, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (зі змінами та доповненнями) та перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області. Для оформлення пенсії у 2009 році позивачу необхідно було стати на облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 (на даний час - ІНФОРМАЦІЯ_5 ), що останній і зробив, тому повністю був впевнений, що перебуває на обліку офіцерів запасу. Більш того в ІНФОРМАЦІЯ_6 перебуває особова справа позивача.

Ухвалою суду від 06.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач не з`явився. Від представника позивача адвоката Рябініної В.І. надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала та просить проводити розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши заявлені позовні вимоги та докази в їх обґрунтування, судом встановлено наступне.

27.08.2024 р. в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковником ОСОБА_2 винесена постанова № 1402, згідно якої 27 серпня 2024 року о 12 годині 00 хвилин по прибуттю громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , по АДРЕСА_1 , було встановлено факт порушення ним правил військового обліку. Відповідно наданих громадянином до ІНФОРМАЦІЯ_3 документів і його пояснень встановлено, що гр. ОСОБА_1 у період з 01.08.1987 р. по 12.10.2000 року проходив військову службу у збройних силах російської федерації. Після чого був звільнений у запас. Через деякий час з сім`єю переїхав на постійне місце мешкання до м. Харкова. У лютому 2009 року отримав громадянство України та оформив паспорт громадянина України. 03 березня 2009 року ОСОБА_1 зареєстровано по теперішньому місцю мешкання, розташованому на території Комінтернівського району (на той час). І з того моменту по теперішній час, на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 гр-н ОСОБА_1 не став, а звернувся лише 27.08.2024 року, чим порушив вимоги абз. 2 пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, абз. 8 ч. 3, абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 210 КУпАП, але враховуючи, що з періоду оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.032014 № 303/2014) в Україні настав особливий період, який діє на сьогодні, тому відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до копії паспорта НОМЕР_1 місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , з 03.03.2009 року.

Згідно з копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 01.03.2012 року ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років МО України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 року та від 30.12.2022 року № 1487.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч. 1 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 статті 210 КУпАП (в редакції, чинній на момент складення оскаржуваної постанови) передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Стаття 58 Конституції України встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

У своєму рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Окрім того, Конституційний суд України в рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Таким чином, для правильного вирішення даної справи необхідно встановити, які норми закону врегулювали відповідальність за порушення військового обліку на момент вчинення правопорушення, а не на момент його виявлення.

Так, 27.08.2024 року адміністративне стягнення накладено на позивача за порушення правил військового обліку в зв`язку з тим, що з 03 березня 2009 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , однак з 2009 року на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 не став.

До набрання чинності Законом України від 09 травня 2024 року № 3696-IX «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», стаття 38 КУпАП, що регулює строки накладення адміністративного стягнення, не встановлювала особливий порядок обчислення строків для правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу.

Це питання було врегульоване у частині першій статті 38 КУпАП, яка встановлює, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Зі змісту статті 38 КУпАП у редакції станом на березень 2009 року вбачається, що початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

Вказане дає підстави для висновку, що для цілей встановлення строку накладення адміністративного стягнення березень 2009 року є дата вчинення адміністративного правопорушення. У цій справі відсутні підстави для висновку, що правопорушення, яке інкримінується позивачу, мало триваючий характер, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 17.07.2019 року в справі №601/952/16.

Суд наголошує, що на момент вчинення вказаного порушення військового обліку статтею 210 КУпАП було передбачено притягнення до адміністративної відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, правил військового обліку, а також повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

19.05.2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, якою передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (розмір штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян)

Отже, норму ч. 3 ст. 210 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, запроваджено тільки після 19.05.2024 року. При цьому, було значно посилено адміністративну відповідальність за порушення правил військового обліку в особливий період.

Таким чином, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у серпні 2024 року, відповідачем фактично застосовано норму закону, яка не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на приписи ст. 58 Конституції України та ст. 8 КУпАП.

При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні відповідачем постанови № 1402 від 27.08.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, суб`єктом владних повноважень не досліджено повно, всебічно та об`єктивно всі обставини справи, а тому вказана постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги про скасування постанови № 1402 від 27.08.2024 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову № 1402 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 27.08.2024 року відносно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_7 витрати зі сплати судового збору у розмірі 605(шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ).

Суддя С. О. Ященко