Справа № 160/27520/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/27520/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

за участю секретаря судового засідання Ретинської В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Петриківське лісове господарство» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду 25 квітня 2024 року

у адміністративній справі № 160/27520/23 за позовом Державного підприємства «Петриківське лісове господарство» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського 25 квітня 2024 року відмовлено у задоволені адміністративного позову державного підприємства «Петриківське лісове господарство» про визнання протиправними та скасування винесених Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень від 31.05.2023р. № та № , а також від 02.06.2023р. за № , № , № та № .

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав неповного з`ясування та неврахування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи, а також невідповідності висновки, які не відповідають встановленим обставинам справи, та не належно застосування норм матеріального права і неврахування правових позицій Верховного Суду і Європейського Суду з прав людини, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі інше рішення, яким задовільнити вимоги Державного підприємства «Петриківське лісове господарство» в повному обсязі, а саме, визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкові повідомлення-рішення: від 31.05.2023 р. № в частині донарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 419012,73 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням на суму 288032,85 грн і штрафних санкцій на суму 60036,50 грн, та пені на суму 70943,38 грн; від 31.05.2023 р. № в сумі 34917,69 грн, в частині донарахування сум військового збору, в т.ч. за податковим зобов`язанням на суму 24 002,70 грн, та штрафних санкцій на суму 5003,04 грн, і пені на суму 5911,95 грн.; від 02.06.2023 р. № про донарахування сум податку на додану вартість у розмірі 272883,75 грн, в т.ч. по податку на додану вартість на суму 218307,00 грн та штрафних санкцій на суму 54576,75 грн.; від 02.06.2023 р. № , яким нараховано податок на прибуток на загальну суму 225 405,75 грн, в т.ч. суму податку на суму 196823 грн. і штрафні санкції на суму 28582,75 грн.; від 02.06.2023 р. № про нарахування штрафних санкцій за зобов`язаннями відрахування частини чистого прибутку (доходу) державними підприємствами у сумі 679187,00 грн.; і від 02.06.2023 р. № з нарахування за не реєстрацію податкових накладних штрафних санкцій у сумі 45487,35 грн.

Мотивуючи в апеляційній скарзі неповноту з`ясування на неврахування обставин справи, що мають значення для справи, позивач посилається на те, що суд першої інстанції залишив без уваги наявність укладених позивачем з ТОВ «Лівайн торг», ТОВ «Мавібонд Консалтинг», ТОВ «Альянс Еволюшн», ПП «МІКС» договорів з придбання паливних карток (талонів) та скретч-карток, на виконання яких вказаними контрагентами на адресу позивача виписані податкові та видаткові накладні, а позивачем було перераховано кошти на розрахункові рахунки цих контрагентів в порядку та строки, визначені в договорах, що підтверджено банківськими виписками. При цьому, позивач акцентує увагу на тому, що за результатами господарської діяльності позивача відбулися зміни активів, а саме: зменшення активів (грошових коштів) ДП «Петриківський лісгосп» на суми сплачених грошових коштів (ДТ631-КТ311); збільшення активів ДП «Петриківський лісгосп» на суми отриманих ТМЦ (ДТ203-КТ631); передача ТМЦ на виробництво (ДТ231,232 -КТ203); списання вартості використаних ПММ на собівартість (ДТ 903-КТ231,232); за отриманими податковими накладними нарахований податковий кредит з ПДВ (ДТ6412-КТ6442), що суд не узяв до уваги, також як і не врахував, що списання пального за талонами та скретч-картками відбувалося Актами про списання ПММ, що не суперечить приписам Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 (далі - Інструкція № 281), та положенням п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, умовам укладених з ТОВ «Лівайн торг» договорів поставки та викладеній Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 24.01.2012 року по справі №К-49367/09 правовій позиції.

Також позивач звертає увагу на неналежній оцінці і неврахуванні судом першої інстанції наданих позивачем до перевірки та до суду первинних бухгалтерських документів, які у сукупності надають повну інформацію про придбання, отримання та використання усього обсягу спірного пального та повною мірою відповідають правовим позиціям Постанов Верховного Суду щодо питання ролі фіскального чека РРО при отриманні ПММ та вирішено судовою практикою України (зокрема: у постанові Верховного Суду від 16.03.2023 по справі № 280/3292/20 та в постанові Верховного Суду від 18.09.2019 по справі №814/200/16), а також повністю підтверджують використання пального, отриманого за талонами, у господарській діяльності позивача (а саме: прибуткових накладних від постачальника на отримання ПММ; платіжних доручень по сплаті за ПММ; відомостей видачі паливно-мастильних матеріалів по кожному автомобілю за кожний окремий день із зазначенням дати, номеру подорожнього листа, марки ПММ, кількості виданого палива, підпису водія про отримання; виробничих планів на квітень 2021р. на кожного водія окремо із визначенням найменування робіт, планових обсягу робіт в годинах, норми виробітки, кількості робочих днів; фактичних даних обсягу робіт в годинах, норми виробітки, кількості відпрацьованих днів та якості роботи із підписами відповідальних осіб за видачу плану роботи та приймання робіт; карток обліку роботи вантажного автомобіля за квітень 2021р. по кожному автомобілю окремо із зазначенням марки та державний номеру автомобіля, датою та номером подорожнього листа, прізвища водія, кількості годин в наряді, в т.ч. в русі, простої; пробігу загального та з вантажем: перевезення тон, зроблених т/км, витрат палива за нормами та фактично; загальними підсумками по кожній графі, підписом відповідальної особи, яка склала картку; подорожніх листів за типовою формою №2 за кожен робочий день належним чином оформлених. При здачі подорожнього листа водієм вказується здійснений маршрут, підписаний посадовою особою, яка видавала завдання, відображено факт видачі ПММ, показання спідометра при виїзді та поверненні, а також залишок ПММ в баку автомобіля після повернення; належним чином оформлених ТТН; таблиці обліку роботи транспортних засобів за квітень 2021 р., в якій узагальнені дані за квітень 2021 рік щодо марки та державний номеру автомобіля, дати, маршруту, отримувача, даних подорожнього листа, даних ТТН, км. пробігу, виду ПММ, кількості виданого та витраченого палива, отриманого від постачальників по талонах та сплаченого за безготівковий розрахунок; Актів списання ПММ за типовою формою №3-2 за квітень 2021 рік, в яких зазначені державний номер автомобіля, найменування нафтопродукту, одиниця виміру, ціна за одиницю, сума, строк використання ПММ, підстава, загальна кількість списаних ПММ, загальна сума списання, дати складання акту, підписи членів комісії та керівника; рахунки, за якими відбувається списання (основний 203 та кореспондентський 232).

Крім того, на переконання позивача судом першої інстанції не враховано, що обсяг задекларованих Позивачем доходів та податкових зобов`язань визнані посадовими особами ДПС як належні, відповідні обсягам господарської діяльності ДП «Петриківський лісгосп», при тому, що ці доходи не могли бути отримані позивачем без використання врахованого платником податків придбаного, оприбуткованого та витраченого (списаного) палива та інших мастильних матеріалів, оскільки отримання доходів прямо пов`язане із використанням автомобільного транспорту та спеціальної техніки, що працюють виключно на ПММ, а на підтвердження факту використання позивачем в господарській діяльності усього обсягу придбаного палива до позову були надані порівняльні таблиця по кожному місяцю за кожен рік 2017 - 2021 сум списаного палива за відповідними актами списання, сум придбаного палива із зазначенням сум придбання за готівку та по безготівкому розрахунку. Суми придбаного палива порівняні із сумами придбання ПММ, які не визнані відповідачем у якості належних витрат господарської діяльності платника податків, а одночасно, додатками до позову були надані належним чином завірені копії Актів списання ПММ, що були використані в господарській діяльності Позивача за 2017-2021 роки; таблиці узагальнених даних щодо роботи транспортних засобів по використанню ПММ (отриманих по талонах) за 2017-2021 роки.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що для обліку отримання та використання ПММ на підприємстві застосовується ведення різноманітних документів бухгалтерського обліку, в тому числі: прибуткові накладні на ПММ, податкові накладні на ПММ, платіжні доручення по сплаті за ПММ, відомості видачі ПММ водіям, картка обліку роботи вантажного автомобіля, Акти списання ПММ, подорожні листи, ТТН, таблиця обліку роботи транспортних засобів, тощо, а судом першої інстанції в свою чергу не враховано, що за приписами норм чинного законодавства України та сталої судової практики України, Європейського Суду, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю, тому позиція суду першої інстанції у цій справі не відповідає нормам матеріального права України, правовим позиціям судової практики, обставинам господарської діяльності позивача, сукупності наданих на перевірку первинних та інших документів бухгалтерського обліку відносно висновків про правомірність прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень щодо донарахуваних сум податків і зборів, податку на прибуток та на додану вартість і штрафних санкцій.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність доводів позивача та на законність і обгрунтованність рішення суду першої інстанції, яке просить залишити без змін, а у задоволені вимог апеляційної скарги позивача просить відмовити.

Обговоривщи доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних оставин та правильність застосування до спірних правовідносин норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача та для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані у цій справі позивачем податкові повідомлення-рішення були прийняті за результатом проведеної Головним Управлінням ДПС у Дніпропетровській області документальної позапланової виїзної перевірки Державного підприємства «Петриківське лісове господарство», стосовно якого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 04.11.2022 №963 було прийнято рішення про припинення шляхом реорганізації, а саме, приєднання до Державного спеціалізованого підприємства «Ліси України» ().

Перевірка Державного підприємства «Петриківське лісове господарство» проводилася посадовими особами контролюючого органу на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 20.12.2022 №4052-п та направлень на перевірку від 20.12.2022 №5143, №5144, №5145, №5146, №5182 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2017 по теперішній час та з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2017 по теперішній час, а також з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по теперішній час.

За результатом перевірки позивача, контролюючим органом було складено акт перевірки, у виснавках якого зазначено, що ДП «Петриківське лісове господарство» порушено вимоги: п.44.6, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток у загальній сумі 196 823 грн., в тому числі за: 2017 рік на суму 35 745 грн., 2018 рік 78 586 грн., 2019 рік на суму 48 642 грн., 2020 рік на суму 9 677 грн,, 2021 рік на суму 24 173 грн.; пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПКУ та п.1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138, внаслідок чого встановлено заниження чистого прибутку (доходу), що відраховується комунальними унітарними підприємствами та об`єднаннями до держаного бюджету на суму 679 187 грн., в тому числі за: 2017 рік на суму 121 815 грн., 2018 рік на суму 268 577 грн., 2019 рік на суму 198 297 грн., 2020 рік на суму 35 428 грн., 2021 рік на суму 55 070 грн.; п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ (із змінами та доповненнями) внаслідок неправомірного заниження підприємством податку на додану вартість всього в сумі 218 692 грн. (що складається із сум за: лютий 2017 385 грн., травень 2017 543 грн., червень 2017 5308 грн., липень 2017 3 665 грн., вересень 2017 530 грн., жовтень 2017 7 807 грн., листопад 2017 12 565 грн., грудень 2017 8 915 грн., січень 2018 6 900 грн., лютий 2018 4 997 грн., березень 2018 2 460 грн., квітень 2018 10 325 грн., травень 2018 11 913 грн., червень 2018 7 936 грн., липень 2018 7 049 грн., серпень 2018 3 248 грн., вересень 2018 5 795 грн., жовтень 2018 9 194 грн., листопад 2018 7 378 грн., грудень 2018 10 122 грн., січень 2019 6 300 грн., лютий 2019 548 грн., березень 2019 8 067 грн., квітень 2019 12 109 грн., травень 2019 9 548 грн., червень 2019 4 114 грн., липень 2019 3 434 грн., серпень 2019 2 763 грн., вересень 2019 4 479 грн., жовтень 2019 967 грн., листопад 2019 1 197 грн., грудень 2019 - 521 грн., січень 2020 - 1 252 грн., червень 2020 6 008 грн., серпень 2020 - 3 167 грн., листопад 2020 325 грн., лютий 2021 335 грн., березень 2021 851 грн., квітень 2021 8 858 грн., листопад 2021 6 052 грн., грудень 2021 10 762 грн.; п.273.1 ст.273, п.277.1. ст.277, п.286.1, п.286.2 ст.286, п.287.1, п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення), в результаті чого позивачем занижено річну суму податкових зобов`язань з плати за землю на загальну суму 11 383 603,97 грн., в т.ч. за: 2017 рік на суму 510 112,82 грн., 2018 рік на суму 1 024 522,18 грн., 2019 рік на суму 3 255 266,71 грн., 2020 рік на суму 3 477 945,20 грн., 2021 рік на суму 3 115 757,06 грн.; п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) внаслідок не своєчасно зареєстрованих податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних загальною сумою ПДВ 35 900,93 грн. та незареєстрованих накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних загальною сумою ПДВ 11 989,25 грн.; пп.49.18.3, п.49.18, ст.49 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), внаслідок несвоєчасно поданих податкових декларацій з податку на прибуток та податкових декларацій з плати за землю, з урахуванням того, що відповідальність платника за неподання звітності передбачена п.120.1 ст.120 Податкового кодексу Украни; пп.16.1.6 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1233, внаслідок не подання Звітів про суми податкових пільг за 3 податкові періоди, а саме: шість місяців 2019, дев`ять місяців 2019, дванадцять місяців 2019, з урахуванням того, що відповідальність платника за не подання звітності передбачена п.120.1 ст.120 Податкового кодексу Украни; п 1, 2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), а саме, у зв`язку з проведенням розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування та видачі відповідного розрахункового документу; пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.54.2 ст.54, пп.14.1.180 пункту 14.1. статті 14, п.п. 168.1.1, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за № 2755-VІ, (зі змінами та доповненнями) в частині неповної та несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб., внаслідок нарахованого, але не перерахованого узгодженого податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 113 906,16грн; пп.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 з урахуванням п.п. «а» та «е» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 288032,85 грн.; п.п.1.4 п.16-1 підрозд. 10 розд. XX, пп.16.1.4 п.16.1, п.п. 168.1.1, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) в частині несвоєчасної сплати військового збору; пп.1.4, 1.6 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), пп.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п. 176.2 ст.176 з урахуванням п.п. «а» та «е» Податкового кодексу України, у зв`язку з чим донараховано військового збору на суму у розмірі 24002,74 грн.; пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.54.2 ст.54, пп.14.1.180 пункту 14.1. статті 14, п.п. 168.1.1, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за № 2755-VІ, (зі змінами та доповненнями) в частині неповної та несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб, внаслідок нарахованого, але не перерахованого узгодженого податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 113906,16 грн; пп.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 з урахуванням п.п. «а» та «е» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), у зв`язку з чим донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 288032,85 грн.; пп.1.4 п.16-1 підрозд. 10 розд. XX, пп.16.1.4 п.16.1, п.п. 168.1.1, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за № 2755-VІ, (зі змінами та доповненнями) в частині несвоєчасної сплати військового збору; пп.1.4, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 з урахуванням п.п. «а» та «е» Податкового кодексу України, у зв`язку з чим донараховано військовий збір у сумі 24002,74 грн.; та статей 14, 16, 44, 49, 54, 134, 164, 168, 176, 198, 201, 273, 277, 286, 287 ПКУ та підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ і Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На Акт перевірки ДП «Петриківське лісове господарство» подавалися до ГУ ДПС у Дніпропетровській області заперечення від 12.05.2023, в яких позивач просив визнати висновки та матеріали вищевказаного Акта перевірки невідповідними чинному законодавству та скасувати, на що у відповідь позивач був повідомлений листом від 26.09.2023 №38406/6/04-36-0713-13 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про те, що за результатами розгляду заперечень ДП «Петриківське лісове господарство» вих. б/№ від 12.05.2023 (вх. ГУ ДПС №49926/6 від 12.05.2023 року) до акту перевірки від 28.03.2023 №1205/04-36-07-13/00991611 висновок акту перевірки щодо допущених позивачем порушень викладено в наступній редакції: п.44.6, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено податок на прибуток у загальній сумі 196 823 грн., в тому числі за: 2017 рік - 35 745 грн., 2018 рік - 78 586 грн., 2019 рік - 48 642 грн., 2020 рік - 9 677 грн, 2021 рік - 24 173 грн.; пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПКУ та п.1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138, внаслідок чого позивачем занижено чистий прибуток (дохід), що відраховується комунальними унітарними підприємствами та об`єднаннями до держаного бюджету на загальну суму 679 187 грн., в тому числі на суми за: 2017 рік - 121 815 грн., 2018 рік - 268 577 грн., 2019 рік - 198 297 грн., 2020 рік- 35 428 грн., 2021 рік- 55 070 грн.; п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-УІ (із змінами та доповненнями) підприємством неправомірно занижено податок на додану вартість всього в сумі 218 692 грн., а саме за: лютий 2017 - 385 грн., травень 2017 - 543 грн., червень 2017 - 5 308 грн., липень 2017 - 3 665 грн., вересень 2017 - 530 грн., жовтень 2017 - 7 807 грн.,; листопад 2017 - 12 565 грн., грудень 2017 - 8 915 грн., січень 2018 - 6 900 грн., лютий 2018 - 4 997 грн., березень 2018 - 2 460 грн., квітень 2018 - 10 325 грн., травень 2018 - 11 913 грн., червень 2018 - 7 936 грн., липень 2018 - 7 049 грн., серпень 2018 - 3 248 грн.,; вересень 2018 - 5 795 грн., жовтень 2018 -9 194 грн., листопад 2018 - 7 378 грн., грудень 2018 10 122 грн., січень 2019 - 6 300 грн., лютий 2019 - 548 грн., березень 2019 - 8 067 грн., квітень 2019 - 12 109 грн., травень 2019 - 9 548 грн., червень 2019 - 4 114 грн., липень 2019 - 3 434 грн., серпень 2019 - 2 763 грн., вересень 2019 - 4 479 грн., жовтень 2019 967 грн., листопад 2019 - 1 197 грн., грудень 2019 - 521 грн., січень 2020 - 1 252 грн., червень 2020 - 6 008 грн., серпень 2020 - 3 167 грн., листопад 2020 - 325 грн., лютий 2021 - 335 грн., березень 2021 - 851 грн., квітень 2021 - 8 858 грн., листопад 2021 - 6 052 грн., грудень 2021 - 10 762 грн.; п.273.1 ст.273, п.277.1. ст.277, п.286.1, п.286.2 ст.286, п.287.1, п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення), внаслідок заниження податкових зобов`язань з плати за землю на загальну суму 11 404 083,50 грн., в т.ч. за: 2017 рік 510 483,63 грн., 2018 рік 1 024 830,87 грн., 2019 рік 3 257 363,10 грн., 2021 рік - 3 115 757,06 грн., а також завищення податкових зобов`язань з плати за землю на загальну суму 20 479,53 грн., в т.ч. за: 2017 рік - 370,81 грн., 2018 рік - 308,69 грн., 2019 рік - 1 996,39 грн., 2020 рік - 17 703,64 грн.; п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) не своєчасно зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, загальною сумою ПДВ 103 861,61 грн. та незареестровані накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, загальною сумою ПДВ 11 989,25 грн.; пп.49.18.3, п.49.18, ст.49 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), а саме, внаслідок несвоєчасно поданих податкових декларацій з податку на прибуток, податкових декларацій з плати за землю та податкові декларації з рентної плати (IV квартал 2022 року), за що передбачена відповідальність платника згідно п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України; пп.16.1.6 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України та Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1233, в результаті не подання Звітів про суми податкових пільг за 3 податкові періоди, а саме: шість місяців 2019, дев`ять місяців 2019, дванадцять місяців 2019 та податкові декларації з рентної плати (IV квартал 2022 року), за зо передбачена відповідальність платника згідно п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України; п.1, 2 ст. З Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), а саме, за проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування та видачі відповідного розрахункового документу; пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.54.2 ст.54, пп.14.1.180 пункту 14.1. статті 14, п.п. 168.1.1, п.п.168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за № 2755-VІ, (зі змінами та доповненнями) в частині неповної та несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб, внаслідок нарахованого, але не перерахованого узгодженого податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 1 13 906,16 грн; пп.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 з урахуванням п.п. «а» та «е» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 288032,85 грн.; п.п.1.4 п.161 підрозд. 10 розд. XX, пп.16.1.4 п.16.1, п.п.168.1.1, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за №2755-VІ, (зі змінами та доповненнями) в частині несвоєчасної сплати військового збору; пп.1.4, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), пп. 164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст. 168, п.176.2 ст.176 з урахуванням п.п. «а» та «е» Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військовий збір у сумі 24002,74 грн.; пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.54.2 ст.54, пп.14.1.180 пункту 145.1 статті 14, п.п.168.1.1, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в частині неповної та несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб, внаслідок нарахованого, але не перерахованого узгодженого податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 113906,16 грн; пп.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 з урахуванням п.п. «а» та «е» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 288032,85 грн.; пп.1.4 п.16-1 підрозд. 10 розд. XX, пп.16.1.4 п.16.1, п.п.168.1.1, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за №2755-VІ, (зі змінами та доповненнями) в частині несвоєчасної сплати військового збору;

- пп.1.4, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), пп.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст. 168, п.176.2 ст.176 з урахуванням п.п. «а» та «е» Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військовий збір у сумі 24 002,74 грн.;

Як зазначено судом саме на підставі вищеозначеного акту, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області були прийняті податкові повідомлення-рішення: від 31.05.2023 р. №, яким позивачу донараховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 691 466,22 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням 401939,01 грн. штрафних санкцій 218577,55 грн. пені 70949,66 грн.; від 31.05.2023 №, яким позивачу донараховано грошове зобов`язання з податків та зборів, пені з військового збору в загальній сумі 53668,57 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням - 24 002,74 грн, штрафних санкцій - 2330,57 грн. пені 6335,26 грн.; від 02.06.2023 №, яким позивачу донараховано грошове зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 272 883,75 грн, в т.ч. податку на додану вартість у розмірі 218 307,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 54 576,75 грн.; від 02.06.2023 №, яким позивачу донараховано грошове зобов`язання податку на прибуток в загальній сумі 225 405,75 грн, з яких сума податку становить - 196 823 грн., та сума штрафних санкцій - 28 582,75 грн.; від 02.06.2023 №, яким позивачу донараховано грошове зобов`язання за платежем «частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань)» в загальній сумі 679 187,00 грн.; та від 02.06.2023 №, яким позивачу донараховано штрафні санкції з податку на додану вартість сумі 45 487,35 грн.

Зазначені податкові повідомлення рішення оскаржені ДП «Петриківське лісове господарство» до Державної податкової служби України з підстав їх протиправності, з вимогою у скарзі від 19.07.2023 про: скасування податкових повідомлень-рішень від 02.06.2023 №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №032280713 в повному обсязі; та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.06.2023 № в частині нарахування штрафних санкцій за грудень 2021 р. у сумі 67960,68 грн.

Рішеннями ДПС України від 02.08.2023 №21167/6/99-00-06-01-01-06 та від 11.08.2023 № 22456/6/99-00-06-01-01-06 строк розгляду скарги продовжувався до 22.09.2023 (включно), а рішенням ДПС України від 21.09.2023 №28030/6/99-00-06-01-01-06 було скасовано ППР ДПС у Дніпропетровській області від 02.06.2023: № в частині нарахування земельного податку у сумі 4 671,08 грн та застосування штрафу у сумі 1 167,77 грн; № у частині нарахування земельного податку у сумі 116 025,99 грн та застосування штрафу у сумі 29 006,50 грн; № в частині нарахування земельного податку у сумі 13 752,67 грн та застосування штрафу у сумі 3438,17 грн; № у частині нарахування земельного податку у сумі 13 929,95 гри та застосування штрафу у сумі 3 482,49 грн. Тобто, скаргу ДП «Петриківське лісове господарство» частково задоволено, оскільки податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 02.06.2023 №, №, №, № та податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 02.06.2023 №, №, №, №, №, №, №, №, №, , , , було залишено без змін.

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення від 31.05.2023 №, від 31.05.2023 №, від 02.06.2023 №, від 02.06.2023 №, від 02.06.2023 №, від 02.06.2023 №, позивач звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з адміністративним позовом у цій справі і суд першої інстанції надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами виходячи з положень ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України, а також спираючись на положення ст.19 Конституції України, п.61.1. ст.61, пп.62.1.3. п.62.1. ст.62, абз.1 п.75.1. ст.75, абз.1 п.86.1. ст.86, пп.14.1.36. пп.14.1.181. п.14.1. ст.14, п.44.1. ст.44, п.198.1. п.198.2. п.198.3. п.198.6. ст.198, п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України, з урахуванням правової позиції Верховного Суду у справах №826/15568/16, №808/954/17, №803/13/16 суд першої інстанції правильно акцентував увагу на те, що фактичне постачання товарів в межах відповідної угоди повинне розглядатися судами як самостійний предмет дослідження, а при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності. Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

При цьому, суд першої інстанції правильно наголосив, що в пункті 3.1.1.1 акту перевірки контролюючим органом зазначено, що у перевіряємому періоді ДП «Петриківське лісове господарство» здійснювало оприбуткування та відповідно списання паливно-мастильних матеріалів (далі ПММ) для ведення господарської діяльності. Операції з оприбуткування та списання ПММ здійснювалися на бухгалтерському рахунку 203 «Паливо». Так, при проведенні перевірки ДП «Петриківське лісове господарство" не було надано чеки РРО на суму списаних ПММ у розмірі 1 093 460 грн. ПДВ 218 692 грн., в т.ч. за: - 2017 рік 198 585 грн. ПДВ 39 717 грн.; - 2018 рік 436 589 грн. ПДВ 87 318 грн.; - 2019 рік 270 232 грн. ПДВ 54 046 грн.; - 2020 рік 53 762 грн. ПДВ 10 753 грн.; - 2021 рік 134 292 грн. ПДВ 26 858 грн. Тобто, на думку контролюючого органу, в даному випадку відсутність первинних документів (чек РРО підтверджуючий фактичне отримання товару) говорить про відсутність підстав для відображення в обліку операцій в оприбуткування ПММ, та, як слідство їх списання.

Як правильно зазначив суду у даному випадку, саме вище означене стало підставою для висновків відповідача про те, що в порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПКУ, пункту 2 статті 9 Закону №996, Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №281/171/578/155 від 20.05.2008, Порядку здійснення розрахункових операцій, зокрема у сфері торгівлі, визначений нормами Закону України «Про застосування розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, витрати з оприбуткування ПММ у розмірі 1 093 460 грн. ПДВ 218 692 грн., в т.ч. за: 2017 рік 198 585 грн. ПДВ 39 717 грн.; 2018 рік 436 589 грн. ПДВ 87 318 грн.; 2019 рік 270 232 грн. ПДВ 54 046 грн.; 2020 рік 53 762 грн. ПДВ 10 753 грн.; 2021 рік 134 292 грн. ПДВ 26 858 грн. не можуть вважатись такими, що документально підтверджені. Відповідно, внаслідок вищевказаного, перевіркою встановлено завищення витрат на 1 093 460 грн., в т.ч.: 2017 рік 198 585 грн.; 2018 рік 436 589 грн.; 2019 рік 270 232 грн.; 2020 рік 53 762 грн.; 2021 рік 134 292 грн.

Обгрунтованним колегія суддів вважає, що при обговоренні питання щодо відсутності підстав для відображення в обліку операцій в оприбуткування ПММ та їх списання у зв`язку з відсутністю чеків РРО, підтверджуючих фактичне отримання товару, суд звернув увагу на положення п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, оскільки, якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку), а якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

Для платників податку, визначених підпунктом 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу, не є об`єктом оподаткування прибуток із джерелом походження за межами України.

З урахуванням положеннь наведених норм, суд також наголосив, що податкове законодавство не встановлює конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають ідентифікуватись ті чи інші господарські операцій. Однак критерієм зменшення бази оподаткування податку на прибуток є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу. А відтак на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з оплатою дизельного палива, позивач повинен був надати, зокрема, документи, що свідчать про фактичне придбання та використання палива у своїй господарській діяльності.

Відповідно, із долучених до матеріалів справи первинних документів (прибуткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення, накази про затвердження норм витрат ПММ, акти списання ПМ, подорожні листи, ТТН) суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказані документи у своїй сукупності не можуть вважатися належними доказами підтвердження придбання та використання позивачем паливно-мастильних матеріалів у своїй господарській діяльності, при тому, що вказані документи містять ряд недоліків, зокрема, накладні з ПП «МІКС» містять тільки посилання на рахунки на сплату, які до суду надано не було, посилань же на договір чи специфікацію такі накладні не містять, що унеможливлює співставлення таких первинних документів.

При цьому, суд правильно зазначив, що спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція) у розділі 10 якої чітко визначено порядок приймання і відпуску нафтопродуктів на автозаправних станціях.

Відповідно до Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до п.9 постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Таким чином, законодавством чітко визначено можливість розрахунку за придбані у роздріб нафтопродукти готівкою або з використанням талонів, платіжних карток та смарт-карток (паливних карток) та з обов`язковою видачою споживачеві розрахункового документа, що підтверджує факт купівлі товару.

Водночас, суд звернув увагу на те, що ні Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ані прийнятим на його виконання наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614, ані наказом Мінфіну України від 21 січня 2016 року № 13, якими встановлені вимоги до форми та змісту фіскальних чеків - не визначено у якості обов`язкового реквізиту фіскального чеку прізвище, ім`я та по батькові покупця (назву підприємства покупця).

Суд обгрунтовано у даному випадку звернув увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 вересня 2019 року по справі № 814/200/16, згідно якої фіскальні чеки є належними документами, які підтверджують укладання договору купівлі-продажу у формі публічної оферти, факт придбання палива, а відповідно і понесені витрати. Крім того, законодавство не визначає обов`язок господарюючого суб`єкту придбавати товарно-матеріальні цінності виключно на підставі письмових договорів купівлі-продажу, суб`єкт господарювання може скористатись і договором публічної оферти, зокрема купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів на автозаправних станціях.

Одночасно суд звернув увагу на те, що самі по собі фіскальні чеки не можуть вважатися беззаперечним доказом підтвердження придбання та використання позивачем паливно-мастильних матеріалів у своїй господарській діяльності, оскільки лише доводять факт придбання таких паливно-мастильних матеріалів, а не їх використання.

За наведених обставин, суд наголосив, що надані акти списання ПММ, подорожні листи та ТТН свідчать лише про наявність таких маршрутів та не містять жодних даних (реквізитів), які б розкривали зміст господарської операції для цілей податкового обліку, що у сукупності призвело до висновків суду про те, що акти списання ПММ, подорожні листи та ТТН не є документами на підтвердження придбання та використання позивачем палива у своїй господарській діяльності.

Також судом обгрунтовано у даному випадку відхилено посилання позивача на наявність наказів про затвердження норм витрат ПММ та закріплення автомобілів за водіями, оскільки вказані накази встановлюють лише граничні межі витрат ПММ та закріплення окремого автомобіля за штатним працівником ДП «Петриківське лісове господарство», проте не підтверджують використання автомобілів, які споживають такі ПММ. Оскільки вказані накази не містять всі передбаченні законодавством реквізити та не відображають зміст здійсненої господарської операції та її зв`язок із господарською діяльністю позивача, вони дійсно не є належними первинними документами, в розумінні статті 9 Закону № 996-XIV.

Підсумовуючи усі вищенаведені обставини, на підставі матеріалів справи та доводів сторін та того, що реальність придбання позивачем пального та його подальше використання для здійснення підприємницької діяльності не підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, за відсутності інших доказів, що підтверджують понесені позивачем витрати щодо придбання ПММ у відповідних обсягах та періодах, у суду першої інстанції були усі підстави для висновків, що наявні у позивача документи не доводять понесення витрат щодо їх придбання з метою використання у господарській діяльності позивача у перевіряємому періоді.

Оскільки позивачем не надано до перевірки та до суду первинних документів, що підтверджують реальність здійснення господарської операції, відповідно матеріали справи також не містять таких, тобто, не надано належних та допустимих доказів, що вказували б на використання придбаних ПММ в господарській діяльності ДП «Петриківське лісове господарство» у процесі лісництва, лісопильної та стругальної діяльності, не деталізовано які саме роботи здійснено їх кількість, період здійснення таких робіт, яких саме транспортних засобів, та об`єми використаного ПММ при виконанні таких робіт суд обгрунтовано визнав правильним висновок контролюючого органу про те, що не надання підтверджуючих документів на фактичне отримання ПММ у 2017-2021 роках, а отже віднесення його придбання до витрат є неправомірним, що призвело до порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України.

Виходячи з того, що допущені позивачем, що встановлені контролюючим органом та підтверджені під час судового розгляду даної справи порушення щодо формування витрат призвели до донарахування військового збору, у суду були усі правові підстави вважати правильним прийняте контролюючим органом рішення, з визначення та донарахування податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість з прийняттям рішення про застосування штрафних санкцій, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.03.2023 у справі № 280/3292/20.

Водночас, судом правильно відхилено посилання позивача на проведений Східним офісом Держаудитслужби у 2019-2020 роках аудит господарської діяльності ДП «Петриківське лісове господарство», за наслідками якого зауважень або додаткових нарахувань щодо правильності визначення фінансових результатів підприємства не встановлено, оскільки чинним законодавством не покладено повноваження з питання дотримання вимог податкового законодавства на територіальні органи Держаудитслужби.

Поряд із цим, суд правильно звернув увагу на те, що в акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що внаслідок порушень описаних у п. 3.1.1.1 розділу 3 акта перевірки встановлено заниження частини чистого прибутку на загальну суму 679 187 грн., в тому числі: 2017 рік 121 815 грн.; 2018 рік 268 577 грн.; 2019 рік 198 297 грн.; 2020 рік 35 428 грн.; 2021 рік 55 070 грн., у звязку з чим, суд спираючись на положення пунктів 1, 2, 3 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, який визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138, та на положення постанови №718 яка набрала чинності з 20 липня 2021 року (термін дії до 31 грудня 2024 року) і на викладені у постанові від 09.08.2022 по справі №160/9281/20 правові висновки Верховного Суду, суд дійшов правильного висновку про правомірність встановленого податковим органом завищення ДП «Петриківське лісове господарство» витрат у період 2017-2021 на загальну суму 1 093 460 грн, то відповідачем зроблено вірні висновки про заниження частини чистого прибутку на загальну суму 679 187 грн в означених період.

Стосовно зазначених в акті перевірки висновків про заниження позивачем податкових зобов`язань на загальну суму 218 692 грн. у зв`язку з відсутністю фактичних підтверджуючих документів (чеки з АЗС) по оприбуткуванню ПММ внаслідок не встановленого перевіркою використання палива в господарській діяльності підприємства, а саме: лютий 2017 385 грн.; травень 2017 543 грн.; червень 2017 5 308 грн.; липень 2017 3 665 грн.; вересень 2017 530 грн.; жовтень 2017 7 807 грн.; листопад 2017 12 565 грн.; грудень 2017 8 915 грн.; січень 2018 - 6 900 грн.; лютий 2018 4 997 грн.; березень 2018 2 460 грн.; квітень 2018 10 325 грн.; травень 2018 11 913 грн.; червень 2018 7 936 грн.; липень 2018 7 049 грн.; серпень 2018 - 3 248 грн.; вересень 2018 5 795 грн.; жовтень 2018 9 194 грн.; листопад 2018 7 378 грн.; грудень 2018 - 10 122 грн.; січень 2019 - 6 300 грн.; лютий 2019 548 грн.; березень 2019 8 067 грн.; квітень 2019 12 109 грн.; травень 2019 9 548 грн.; червень 2019 4 114 грн.; липень 2019 3 434 грн.; серпень 2019 - 2 763 грн.; вересень 2019 4 479 грн.; жовтень 2019 967 грн.; листопад 2019 1 197 грн.; грудень 2019 - 521 грн.; січень 2020 - 1 252 грн.; червень 2020 6 008 грн.; серпень 2020 - 3 167 грн.; листопад 2020 325 грн.; лютий 2021 335 грн.; березень 2021 851 грн.; квітень 2021 8 858 грн.; листопад 2021 6 052 грн.; грудень 2021 10 762 грн. суд спираючись на положення п.198.5 ст.198 ПК України та на встановлені в ході судового розгляду обставини, обгрунтовано погодився з твердженнями контролюючого органу про те, що платник податків створив такі умови, за яких стало можливе вчинення податкового правопорушення (не нарахування податкових зобов`язань на суму списаного палива, використаного в негосподарській діяльності). При цьому, позивач - ДП «Петриківське лісове господарство» міг та мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання.

Крім того, щодо податкового повідомлення-рішення від 02.06.2023 №, яким донараховано штрафні санкції з податку на додану вартість сумі 45 487,35 грн, суд обгрунтовано звернув увагу на те, що зазначені штрафні санкції застосовані у зв`язку з нездійсненням ДП «Петриківське лісове господарство» реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, в частині здійснення операцій, які не є господарською діяльністю платника податків, на загальну суму 909 747,00 грн.

З урахування наведеного та виходячи з приписів п.198.5 ст.198, п.201.1 ст.201, п.120-1.2 ст.120-1 ПК України, а також враховуючи підтвердження в ході судового розгляду правомірність висновків контролюючого органу про завищення ДП «Петриківське лісове господарство» витрат з використання ПММ, то суд вважає безпідставними аргументи позивача, зазначені в позовній заяві, про те, що платник податків не мав обов`язку складати та реєструвати протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкові накладні на суму податкових зобов`язань податку на додану вартість у розмірі 909 747,00 грн. колегія суддів у повному осязі погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 31.05.2023 № , від 31.05.2023 № , від 02.06.2023 № , від 02.06.2023 № , від 02.06.2023 № , від 02.06.2023 № .

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, судова колегія не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача у цій справі та для скасування рішення суду першої інстанції, в тому числі і з підстав, що наведені в апеляційній скарзі позивача, оскільки суд першої інстанції під час вирішення спору у цій справі повно встановив та дослідив усі фактичні обставини спірних правовідносин, надав їм належну правову оцінку та правильно застосував до них норми матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.315 та ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Петриківське лісове господарство» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду 25 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун