Справа № 420/15979/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/15979/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Осіпова Ю.В. та Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року (суддя Бжассо Н.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 28.08.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

03.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Дніпровського відділу ДВС у м. Херсоні ПМУМЮ (м. Одеса), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС від 19.04.2023 про відкриття виконавчого провадження, яка винесена в рамках виконавчого провадження №71613032 з примусового виконання постанови №63436197 від 28.10.2020 про стягненню з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 246309,86 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС від 19.04.2023 про арешт майна боржника, винесену в рамках виконавчого провадження №71613032;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС від 19.04.2023 про арешт коштів боржника, винесену в рамках виконавчого провадження №1613032;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС від 19.04.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесену в рамках виконавчого провадження №71613032;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 50000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями ВДВС.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано постанови державного виконавця Дніпровського відділу ДВС від 19.04.2023:

- про відкриття виконавчого провадження, яка винесена в рамках виконавчого провадження №71613032 з примусового виконання постанови №63436197 від 28.10.2020 по стягненню з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 246309,86 грн.

- про арешт майна боржника, винесену в рамках виконавчого провадження №71613032;

- про арешт коштів боржника, винесену в рамках виконавчого провадження №71613032.

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесену в рамках виконавчого провадження №71613032.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що винесення спірної постанови про стягнення виконавчого збору є невід`ємною частиною примусового виконання рішення, тому, за наявністю правових підстав для відкриття виконавчого провадження, постанова про стягнення виконавчого збору є законною.

У зв`язку із цим апелянт звернув увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30.05.2018 у справі №808/3791/16, відповідно до яких частини перша та друга статті 27 Закону №1404-VI11 установлює загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем; частина третя статті 40 Закону №1404-VІІІ є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила, встановлені частинами першою та другою статті 27 цього Закону, не можуть застосовуватися. Верховний Суд звернув увагу на те, що стягувач звернувся з заявою про повернення виконавчого документу відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII, у зв`язку з чим настають наслідки, які передбачені частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII - якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження з повідомленням учасників справи відповідно до статті 287 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Дніпровському відділі ДВС перебувало виконавче провадження №63436197 з примусового виконання судового наказу №923/1491/15 від 21.12.2019, виданого Господарським судом Херсонської області про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ПП "СЕРПЕНЬ - 2003" у сумі 2463098,66 грн.

28.10.2020 державним виконавцем, на підставі заяви стягувача, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63436197, а також постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн та про стягнення виконавчого збору у розмірі 246309,86 грн.

Одночасно у межах ВП №63436197 державним виконавцем 28.10.2020 винесено постанову про звернення стягнення на кошти боржника; постанову про звернення стягнення на все рухоме та нерухоме майно боржника.

24.06.2021 ліквідатор ПП Серпень-2003 подав до ВДВС заяву про закриття виконавчого провадження, зняття арештів та повернення виконавчих документів, в якій просив виконавче провадження №63436197 закрити, скасувати всі арешти стосовно боржника, повернути наказ №923/1494/15 від 21.12.2019 без виконання.

02.07.2021 державним виконавцем в межах виконавчого провадження №63436197 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" - у зв`язку з надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання.

Того ж дня державним виконавцем Журавель Д.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №65954951 з примусового виконання постанови №63436197 від 28.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 246309,86 грн.

02.07.2021 на підставі заяви стягувача, державним виконавцем Журавель Д.М. відкрито виконавчого провадження №65954951 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №63436197 від 28.10.2020, який виведено в окреме виконавче провадження на підставі частини третьої статті 40 Закону про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 246309,86 грн. на користь держави.

02.07.2021 державним виконавцем у межах ВП №65954951 винесено постанови про стягнення витрат виконавчого провадження; про звернення стягнення на кошти боржника; про звернення стягнення на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі №540/3497/21 постанову про відкриття виконавчого провадження №65954951 від 02.07.2021 було скасовано.

23.12.2021 державним виконавцем повторно виведено в окреме провадження ВП №67989681 про стягнення виконавчого збору №63436197 від 22.10.2020, видану державним виконавцем Журавель Д.М. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 246309,86 грн. на користь держави.

23.12.2021 у межах виконавчого провадження №67989681 державним виконавцем винесено постанови про стягнення витрат виконавчого провадження; про звернення стягнення на кошти боржника; постанову про звернення стягнення на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі №540/319/22 було скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №67989681.

19.04.2023 старшим державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС Павликівською В.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №71613032 з виконання постанови №63436197, виданої 28.10.2020 ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 245325,81 грн. на користь держави.

У межах ВП №71613032 державним виконавцем 19.04.2023 винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника.

Вважаючи протиправним відкриття ВП №71613032 ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом про її скасування, а також скасування постанов, що були прийняті виконавцем у межах його виконання. Також позивач вважав, що отримав моральну шкоду у розмірі 50000 грн., яку просив стягнути на свою користь.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та скасовуючи спірну постанову про відкриття виконавчого провадження №71613032, суд першої інстанції дійшов висновку про її протиправність, оскільки державним виконавцем не забезпечено стягнення з боржника будь-якої суми грошових коштів за наказом Господарського суду Херсонської області №923/1494/15 від 21.12.2019 року.

Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, що не позбавляє останнього права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Як похідні, суд скасував постанови відповідача про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП №71613032 від 19.04.2023.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII).

Частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписами частин першої, п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої другої та четвертої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII установлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до абзацу 11 пункту 8 розд. III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5) у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Відтак, у випадках, передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.

Наведений висновок узгоджується із позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 30.06.2021 у справі №460/2478/19, та був підтриманий у вже згаданій постанові Верховного Суду від 24.12.2021 у справі №640/4599/21, а також у постанові від 25.05.2023 у справі №420/1233/19.

Отже, стягнення виконавчого збору не залежить від здійснення державним виконавцем виконавчих дій в межах відповідного виконавчого провадження. Натомість, навіть за відсутності заходів з примусового виконання після завершення виконавчого провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", у державного виконавця наявний обов`язок винести постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми стягнення за виконавчим документом.

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що виконавчий збір може бути стягнено лише за умов фактичного виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, та про те, що розмір виконавчого збору має обраховуватися з фактично стягнутої суми не ґрунтується на положеннях закону.

При цьому, помилковими є посилання позовної заяви на висновки, викладені у судових рішеннях Верховного Суду, оскільки правовідносини у зазначених справах не є подібними до спірних правовідносин, а отже не підлягали врахуванню під час вирішення цієї справи.

Так, у наведених позивачем справах Великою Палатою Верховного Суду та Верховним Судом застосовано норми Закону України "Про виконавче провадження", які передбачали стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, тобто до внесення змін Законом №2475-VIII від 03.07.2018.

Положення Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції до 28 серпня 2018 року) зменшували відповідальність боржника в порівнянні з нормами Закону, що врегулювали питання виконавчого збору, які були чинними з 28 серпня 2018 року.

У даній справі постанову про відкриття виконавчого провадження №63436197 було прийнято державним виконавцем 28.10.2020, тому правовідносини в даній справі не є подібними до правовідносин у наведених позивачем справах.

Таким чином, ураховуючи, що судовий наказ №923/1491/15 від 21.12.2019, за яким було відкрито виконавче провадження №63436197, не підпадає під перелік виконавчих документів, за якими виконавчий збір не стягується відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII, а оскаржувана постанова ВП №71613032 винесена державним виконавцем у зв`язку з тим, що виконавче провадження закінчено №63436197, а також, що визначена державним виконавцем сума 245325,81 грн. виконавчого збору відповідає 10 , , позовні вимоги в частині скасування постанови від 19.04.2023 ВП №71613032 про стягнення виконавчого збору задоволенню не підлягають.

Також позовні вимоги в частині скасування постанов, що були прийнятих виконавцем у межах виконання ВП №71613032, не підлягає задоволенню як похідні позовні вимоги.

Резюмуючи все вищевикладене колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 272, 287, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця від 19.04.2023 та ухвалити у відповідній частині нове рішення суду, яким у задоволені зазначених позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя Ю.В.Осіпов

Суддя І.О.Турецька