Справа № 380/7462/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/7462/24 пров. № А/857/19473/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі № 380/7462/24 (головуюча суддя Крутько О. В., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2024 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій юридичної особи держава Україна в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області, якою 29.05.2020 було сформовано податкові повідомлення-рішення № 0-1303, №0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0107268- 5405-1303, №0-1303; зобов`язання юридичну особу держава Україна в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області скасувати неузгоджені податкові повідомлення-рішення № 0-1303, № 0-1303 №0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0-1303; зобов`язання юридичну особу держава Україна в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області внести зміни в інтегровану картку платника податків ОСОБА_2 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які сформовані на підставі податкових повідомлень-рішень № 0-1303, № 0-1303, №0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0-1303; стягнення з держави Україна в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області на користь позивача шкоду у сумі 400 000 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивач з 22.08.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області як платник податків за основним місцем обліку та його податковою адресою є вул. О. Степанівни, 23/48, м. Львів, 79016. Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області 29.05.2020 винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які були направлені позивачу на адресу АДРЕСА_1 та про існування яких позивачу не було нічого відомо. Позивач вказував, що зазначена контролюючим органом адреса у Дніпропетровській області не може вважатися податковою адресою в розумінні положень статті 45 Податкового кодексу України. Позивач вважав, що податкові повідомлення-рішення надіслані податковим органом відповідачу не у відповідності до вимог пункту 42.2 статті 42 ПК України, тому такі рішення контролюючого органу не можуть вважатися врученими відповідачу належним чином, а податкові зобов`язання, визначені такими рішеннями, не можуть вважатися узгодженим та підлягають скасуванню. Позивач стверджує, що податкові повідомлення-рішення №0-1303, №0-1303, згідно яких позивачу нараховано борг з сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, мають однаковий номер та різні суми нарахувань. Податкове повідомлення рішення №0-1303 від 29.05.2020 на суму 10684,63 грн. ГУ ДПС у Львівській області не приймалось та є фіктивним. Позивач звертає увагу, що рішення Покровської міської ради Дніпропетровської області №7 від 22.06.2018 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» прийнято Покровською міською радою Дніпропетровської області з порушенням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та ч.2 ст.19 Конституції України. Позивач вважає що відповідач своїми протиправними та незаконними діями спричинив йому моральну шкоду у розмірі 400 000 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року в позові відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № 0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0107268- 5405-1303, № 0-1303 від 29.05.2020 Головне управління ДПС у Львівській області використало визначені Податковим кодексом України джерела податкової інформації про об`єкти оподаткування податком на майно, і діяло в межах повноважень та спосіб, визначений Податковим кодексом України. Підстав для скасування цих рішень не встановлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачем - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано ті самі доводи, що і в обгрунтування позовних вимог. Крім того, вказано про тероризування податковими органами позивача, отримання суддями вказівок опікуватись діяльністю конвертаційного центру, на рахунки якого позивача змушують сплачувати кошти назвавши це податком на нерухоме майно.

Після відкриття апеляційного провадження у справі 24 вересня 2024 року позивач подав клопотання у якому просить апеляційну скаргу залишити без розгляду та скасувати рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції є предметом апеляційного розгляду справи.

Щодо клопотання про залишити без розгляду апеляційної скарги, слід вказати наступне.

Главою 1 Розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) визначені правила перегляду судових рішень в апеляційному порядку.

Згідно з приписами частини першої статті 300 КАС України за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи відмови у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції 09 вересня 2024 року ухвалою відкрив провадження у справі.

Після відкриття апеляційного провадження у справі 24 вересня 2024 року позивач подав клопотання та просить апеляційну скаргу залишити без розгляду.

Разом з тим, на цій стадії апеляційного розгляду процесуальний закон не передбачає підстав для залишення апеляційної скарги без розгляду.

Лише норми статей 303 і 305 КАС України передбачають підстави для відкликання апеляційної скарги чи відмови від неї, а також закриття апеляційного провадження.

Враховуючи те, що заява про залишення апеляційної скарги без розгляду не входить до зазначеного переліку, в задоволенні такої слід відмовити.

Крім того, 19 вересня 2024 року позивачем подано до суду апеляційної інстанції клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду позовної заяви позивача Верховним Судом.

До даного клопотання долучено позовну заяву позивача до Верховного Суду, як суду першої інстанції, у якій він просить Верховний Суд: визнати бездіяльність Президента України ОСОБА_3 як гаранта державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина; зобов`язати Президента України ОСОБА_3 , як гаранта державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина відновити дію Конституції України у Восьмому апеляційному адміністративному суді; зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_4 . Лубінця захистити право людини з особливими потребами ОСОБА_2 на доступ до правосуддя.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 236 КАС України визначені обов`язкові та факультативні підстави для зупинення провадження у справі, які дійсно перешкоджають розгляду справи та мають об`єктивний характер.

Натомість, у поданому клопотанні про зупинення апеляційного провадження у цій справі заявник не вказує правову підставу, яка передбачена названою вище статтею, для зупинення апеляційного провадження.

Апеляційний суд проаналізувавши наведені у статті 236 КАС України обов`язкові та факультативні підстави для зупинення провадження у справі та обставини для зупинення провадження у справі наведені в заяві, дійшов висновку, що правових підстав для зупинення провадження немає.

З наведених міркувань суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого клопотання, через що в його задоволенні необхідно відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено у справі незначної складності, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що відповідно до даних ІКС фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є платником податків з місцем обліку в ГУ ДПС у Львівській області, Львівська ДПІ (Залізничний район м. Львова). Фізична особа ОСОБА_1 обліковується в ДПІ у м. Покров Дніпропетровської області як власник об`єктів нежитлової нерухомості на території Дніпропетровської області.

Відповідно до даних інформаційно - комунікаційних системи ДПС України та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна у власності ОСОБА_1 перебувають: склад запасних частин, загальною площею 271,2 м.кв., право власності з 14.07.2016; будівля контори та червоного кутка, загальною площею 130,4 м.кв., право власності з 14.07.2016; павільйон столова, загальною площею 143,9 м.кв., право власності з 14.07.2016; вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 44,2 м.кв.; нежитлова будівля теплопункту, загальною площею 171,7 м.кв., право власності з 22.07.2008; вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 60,9 м.кв., право власності з 17.09.2008. Всі вказані об`єкти нерухомого майна знаходяться в м. Покров, Дніпропетровської області.

Головним управлінням ДПС у Львівській області визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2019 рік» на вказані об`єкти нерухомості та сформовано податкові повідомлення-рішення: № 0-1303 від 29.05.2020р. на суму 4951,85 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 130,4 кв.м.; № 0-1303 від 29.05.2020р. на суму 5464,50 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 143,9 кв.м.; № 0-1303 від 29.05.2020 на суму 10298,63 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 271,2 кв.м.; № 0-1303 від 29.05.2020р. на суму 6520,19 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 171,7 кв.м.; № 0-1303 від 29.05.2020 на суму 2312,63 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 60,9 кв.м.; № 0-1303 від 29.05.2020р. на суму 2158,03 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 44,2 кв.м.

Вказані податкові повідомлення-рішення було направлено рекомендованим поштовим відправленням за №110 на податкову адресу фізичної особи ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п.15.1 статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, набрав чинності з 01 січня 2015 року, (далі - Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування згідно пп.266.2.1 п.266.1 ст.266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із статтею 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна у власності ОСОБА_1 перебувають: склад запасних частин, загальною площею 271,2 м.кв., право власності з 14.07.2016; будівля контори та червоного кутка, загальною площею 130,4 м.кв., право власності з 14.07.2016; павільйон столова, загальною площею 143,9 м.кв., право власності з 14.07.2016; вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 44,2 м.кв.; нежитлова будівля теплопункту, загальною площею 171,7 м.кв., право власності з 22.07.2008; вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 60,9 м.кв., право власності з 17.09.2008. Всі вказані об`єкти нерухомого майна знаходяться в м. Покров, Дніпропетровської області.

Головним управлінням ДПС у Львівській області визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2019 рік» на вказані об`єкти нерухомості та сформовано податкові повідомлення-рішення: № 0-1303 від 29.05.2020р. на суму 4951,85 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 130,4 кв.м.; № 0-1303 від 29.05.2020р. на суму 5464,50 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 143,9 кв.м.; № 0-1303 від 29.05.2020 на суму 10298,63 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 271,2 кв.м.; № 0-1303 від 29.05.2020р. на суму 6520,19 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 171,7 кв.м.; № 0-1303 від 29.05.2020 на суму 2312,63 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 60,9 кв.м.; № 0-1303 від 29.05.2020р. на суму 2158,03 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 44,2 кв.м.

Таким чином, у позивача виник обов`язок зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2019 рік.

Згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень податок на нерухоме майно було визначено позивачу за податковий період 2019 рік, тому при визначенні суми податкового зобов`язання відповідач враховував ставки податку відповідно до рішення Покровської міської ради Дніпропетровської області №7 від 22.06.2018, яким було встановлено на території Покровської міської ради Дніпропетровської області ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік.

Щодо доводів апелянта про невірну адресу, на яку було надіслано спірні ППР, слід зазначити наступне.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї адреси.

Згідно даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків податковою адресою фізичної особи ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 70.7 ст. 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок дій фізичної особи та контролюючих органів встановлені Положенням про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29 вересня 2017 року № 822, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2017 р. за № 1306/31174 (далі - Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IX Положення фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5-ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5-ДРП (додаток 13) відповідно.

Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання. Фізичні особи, які тимчасово перебувають за межами населеного пункту проживання, подають зазначені заяви особисто або через представника до будь-якого контролюючого органу.

Колегія суддів наголошує, що позивачем не надано до контролюючого органу заяву форми 5-ДР про зміну місця реєстрації, отже, належною адресою слід вважати адресу зазначену у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, а саме: АДРЕСА_1 .

Оскільки контролюючим органом визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, що належить фізичній особі ОСОБА_1 , то оскаржувані податкові повідомлення-рішення було направлено рекомендованим поштовим відправленням за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, відповідачем не порушено вимог ПК України при надсиланні позивачу спірних ППР.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що сам факт не отримання позивачем оскаржуваних ППР не є підставою для їх скасування.

Як вірно вказано судом першої інстанції, щодо покликання позивача на надання йому ГУ ДПС у Дніпропетровській області недостовірної інформації про платіжні реквізити Покровської міської ради Дніпропетровської області, то такі обставини не є предметом дослідження у цій справі з огляду на предмет спору та те, що відповідачем у справі є ГУ ДПС у Львівській області.

Щодо доводів апелянта про винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головним управлінням Державної податкової служби України у Львівській області замість Головного управління Державної податкової служби України у Дніпропетровській області, слід зазначити, що відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 05.06.2024 у справі № 820/2110/17, законодавчі положення свідчать про те, що контролюючим органом (якому надано повноваження, зокрема, прийняти податкове повідомлення-рішення) є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, будь-який його територіальний орган як за місцем основного обліку платника, так за місцем його неосновного обліку (у тому числі за місцем знаходження майна, об`єктів оподаткування тощо), який здійснює адміністрування будь-якого виду податку.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій юридичної особи держава Україна в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області, якою 29.05.2020 було сформовано податкові повідомлення-рішення № 0-1303, №0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0107268- 5405-1303, №0-1303; зобов`язання юридичну особу держава Україна в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області скасувати неузгоджені податкові повідомлення-рішення №0-1303, № 0-1303 №0-1303, № 0-1303, №0-1303, № 0-1303.

Оскільки позовні вимоги про внесення змін до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 та про стягнення моральної шкоди є похідними, то відповідно такі теж не підлягають задоволенню.

Враховуючи дані обставини колегія суддів вважає, що винесене судом першої інстанції рішення, яким відмовлено в задоволенні заявлених позовних вимог, є вірним.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі № 380/7462/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук