Справа № 200/4350/24
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року Справа№200/4350/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні), справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, треті особи на стороні відповідача: Донецька обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, треті особи на стороні відповідача: Донецька обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Донецькій області з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність відповідальних працівників Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у незарахуванні до загального трудового стажу ОСОБА_1 час його незаконного тримання під вартою та час незаконного відбування покарання у рамках кримінального провадження №0000319 від 24.04.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.5, 362 ч.1 КК України, із розрахунку 15 (п`ятнадцять) років та 11 (одинадцять) місяців;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 час незаконного тримання під вартою та час незаконного відбування ним покарання у рамках кримінального провадження №0000319 від 24.04.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.5, 362 ч.1 КК України, із розрахунку 15 (п`ятнадцять) років та 11 (одинадцять) місяців.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що положеннями ст. 58 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі. Проте, відповідачем при розгляді звернення позивача щодо зарахування до загального трудового стажу ОСОБА_1 час його незаконного тримання під вартою та час незаконного відбування покарання у рамках кримінального провадження №0000319 від 24.04.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191 ч. 5, 362 ч.1 КК України, із розрахунку 15 років та 11 місяців, не врахований той факт, що ОСОБА_1 був необґрунтовано притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. ст. 191 ч. 5, 362 ч.1 КК України та строк незаконного позбавлення волі позивача склав 5 років 3 місяці 20 днів.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, що період роботи засуджених зараховується до стажу роботи за умови підтвердження платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами щодо поштових переказів, іншими документами про сплату страхових внесків або інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), установи виконання покарань із зазначенням відомостей про те, що особа підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, або про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Згідно із даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявна інформація про знаходження позивача у трудових відносинах зі страхувальниками, навчання, отримання допомоги по безробіттю за період з січня 1999 по травень 2009 року. Враховуючи зазначене, питання визначення права на пенсію та врахування періоду часу відбуття покарання до стажу можливо тільки після проведення перевірки повного пакету оригіналів документів наданих особою для призначенні пенсії.

Від Донецької обласної прокуратури надійшли пояснення у яких зазначено, що предметом розгляду справи є бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у не зарахуванні до загального трудового стажу позивача час незаконного тримання під вартою та час незаконного відбування покарання. Відповідно до чинного законодавства, органами прокуратури не здійснюється призначення, перерахунок і виплату пенсій.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2024 вказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2024 відкрито провадження у справі вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією ID-паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданим 06.02.2019 органом 1443.

14.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із зверненням щодо зарахування до загального трудового стажу час його тримання під вартою та час незаконного відбування ним покарання у рамках кримінального провадження №0000319 від 24.04.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.5, 362 ч.1 КК України, із розрахунку 15 (п`ятнадцять) років та 11 (одинадцять) місяців.

До звернення було додано копії:

- паспорту, витягу з демографічного реєстру, РНОКПП;

- постанови старшого слідчого по ОВС СУ МВС України в Донецькій області Коваль А.В. від 26.03.2007 про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.191 КК України та прийняття її до свого провадження;

- постанови старшого слідчого по ОВС СУ МВС України в Донецькій області Коваль А.В. від 07.05.2007 про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.362 КК України, об`єднання кримінальних справ та прийняття до свого провадження;

- протоколу про затримання підозрюваного у скоєнні злочину від 11.02.2009;

- ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 26.05.2014;

- ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.09.2014;

- ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 18.12.2014;

- постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.03.2015;

- витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням №0000319 від 24.04.2015;

- витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням №0002117 від 11.07.2015;

- постанови старшого прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області ОСОБА_2 від 14.07.2015 про об`єднання матеріалів досудового розслідування;

- постанови прокурора Бахмутської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 від 11.07.2023 про закриття кримінального провадження №0000319 від 24.04.2015 відносно ОСОБА_1 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.5, 362 ч.1 КК України;

- ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 11.08.2023;

- ухвали Дніпровського апеляційного суду від 14.09.2023;

-листа Артемівської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області №Я-25 від 17.05.2016;

- довідки Біленківської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№99);

- листа Бахмутської окружної прокуратури №50-591ВИХ-24 50-01-50-59-22 від 05.03.2024;

- Витягу з інформаційно-аналітичної системи облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості №ВР-004176480.

Листом від 18.04.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що відповідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, необґрунтовано репресованим і згодом реабілітованим, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі. Відповідно до пп.12 та 12.1 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 № 637 час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засланні і на примусовому лікуванні зараховується до стажу роботи за наявності документів про реабілітацію (довідки суду, органів прокуратури чи досудового розслідування про закриття кримінального провадження або довідки суду про ухвалення виправдувального вироку). У разі відсутності документів, зазначених в абзаці першому цього пункту, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засланні і на примусовому лікуванні реабілітованих осіб може бути встановлено в судовому порядку.

Також зазначено, що період роботи засуджених зараховується до стажу роботи за умови підтвердження платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами щодо поштових переказів, іншими документами про сплату страхових внесків або інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), установи виконання покарань із зазначенням відомостей про те, що особа підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, або про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Та вказано, що враховуючи зазначене, питання визначення права на пенсію та врахування періоду часу відбуття покарання до стажу можливо тільки після проведення перевірки повного пакету оригіналів документів наданих особою для призначенні пенсії.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не зараховано до загального трудового стажу час незаконного тримання під вартою та час незаконного відбування покарань, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) встановлено, що цей закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Преамбулою Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що цей закон, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Положеннями статті 56 №1788-ХІІ визначені види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. Так, до стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 58 Закону №1788-ХІІ передбачені пільги по обчисленню стажу роботи реабілітованим громадянам, а саме: громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Відповідно до пп.12 та 12.1 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 № 637 (далі Постанова №637) час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засланні і на примусовому лікуванні зараховується до стажу роботи за наявності документів про реабілітацію (довідки суду, органів прокуратури чи досудового розслідування про закриття кримінального провадження або довідки суду про ухвалення виправдувального вироку).

У разі відсутності документів, зазначених в абзаці першому цього пункту, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засланні і на примусовому лікуванні реабілітованих осіб може бути встановлено в судовому порядку.

Період роботи засуджених зараховується до стажу роботи за умови підтвердження платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами щодо поштових переказів, іншими документами про сплату страхових внесків або інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), установи виконання покарань із зазначенням відомостей про те, що особа підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, або про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі за наявності документів про реабілітацію.

При цьому, зарахування /не зарахування періодів роботи та інших періодів (навчання, безробіття, тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі, час догляду за дитиною, тощо) розглядається органом, що призначає пенсію, на підставі заяви про призначення пенсії з доданими до неї документами.

Так, пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), визначено, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Пунктом 2.2 Порядок № 22-1, встановлено, що до заяви про призначання пенсії додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1. цього розділу.

Суд зазначає, що позивачем не надано та в матеріали справи відсутні докази звернення позивача із заявою про призначення пенсії.

Також матеріалами справи не підтверджується відмова Пенсійного фонду у зарахуванні позивачеві періодів тримання під вартою та ув`язнення до стажу роботи.

Як встановлено судом вище, позивач 14.03.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із зверненням щодо зарахування до загального трудового стажу час його тримання під вартою та час незаконного відбування ним покарання у рамках кримінального провадження №0000319 від 24.04.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.5, 362 ч.1 КК України, із розрахунку 15 (п`ятнадцять) років та 11 (одинадцять) місяців.

Листом від 18.04.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надало відповідь на звернення ОСОБА_1 та повідомило позивача про умови для зарахування періодів тримання під вартою та незаконного відбування покарання у разі подання оригіналів документів разом із заявою про призначення пенсії.

Суд зазначає, що звернення позивача розглянуто відповідачем відповідно до Закону України «Про звернення громадян», та відповідно до вимог цього закону надано обґрунтовану відповідь.

Отже, оскільки відповідачем надана відповідь на звернення позивача, ураховуючи, що ОСОБА_1 не звертався, та як наслідок, відповідачем не вирішувалося питання щодо призначення йому пенсії, а отже і зарахування часу незаконного тримання під вартою та незаконного відбування покарання, суд дійшов висновку, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі зазначеного вище, вимоги про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у незарахуванні до загального трудового стажу ОСОБА_1 час його незаконного тримання під вартою та час незаконного відбування ним покарання у рамках кримінального провадження №0000319 від 24.04.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.5, 362 ч.1 КК України, із розрахунку 15 (п`ятнадцять) років та 11 (одинадцять) місяців, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи не підтверджується та судом не встановлена протиправна бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ураховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено відшкодування судових витрат у разі відмови у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд», сплативши судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Отже, оскільки позов подано через систему «Електронний суд», належний розмір судового збору за подання цього позову , відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», складає 968,96 грн (1211,20 *0,8).

Таким чином, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» позивач може звернутися до суду з клопотанням про повернення суми надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 241-247, 250-251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, б. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, ), треті особи на стороні відповідача: Донецька обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторнки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв