Справа № 160/11116/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо відмови у призначенні пенсії за віком та неврахування у стаж періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року згідно з довідками від 24.04.1997 та за травень 1997 згідно з довідкою від 17.03.1998 про заробітну плату в ТОВ «Комунальник» та з вересня по грудень 1997 року згідно з довідкою від 25.02.1998 про заробітну плату в ДП «Торговий дім Алікон»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року згідно з довідками від 24.04.1997 та за травень 1997 згідно з довідкою від 17.03.1998 про заробітну плату в ТОВ «Комунальник» та з вересня по грудень 1997 року згідно з довідкою від 25.02.1998 про заробітну плату в ДП «Торговий дім Алікон».
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням від 27.10.2023 йому відмовлено у призначенні пенсії, оскільки протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року та з травня 1997 року, а також з вересня по грудень 1997 року, оскільки надані позивачем довідки про заробітну плату не відповідають Порядку №22-1. Позивач зазначає, що неможливість перевірити відомості, зазначені в довідках про заробітну плату не є законодавчо встановленою підставою для позбавлення особи права на пенсію за віком в належному розмірі та вважає бездіяльність пенсійного органу щодо неврахування зазначених періодів до його страхового стажу протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвал, шляхом надання до суду: належним чином оформленої позовної заяви з визначенням належних відповідачів у справі та з викладенням позовних вимог у відповідності до визначеного суб`єктного складу учасників справи з копіями для всіх сторін.
На виконання вимог ухвали від 06.05.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додається позовна заява з визначенням належного відповідача-2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, а також з уточнюючими позовними вимогами в наступній редакції:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, щодо відмови у призначенні пенсії за віком та неврахування у стаж періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року згідно з довідками від 24.04.1997 та за травень 1997 згідно з довідкою від 17.03.1998 про заробітну плату в ТОВ «Комунальник» та з вересня по грудень 1997 року згідно з довідкою від 25.02.1998 про заробітну плату в ДП «Торговий дім Алікон»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року згідно з довідками від 24.04.1997 та за травень 1997 згідно з довідкою від 17.03.1998 про заробітну плату в ТОВ «Комунальник» та з вересня по грудень 1997 року згідно з довідкою від 25.02.1998 про заробітну плату в ДП «Торговий дім Алікон».
04.06.2024 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому пенсійний орган зазначив, що не є належним відповідачем у справі та вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії позивачу є правомірним, оскільки на момент звернення із заявою про призначення дострокової пенсії за віком страховий стаж позивача склав 23 роки 08 місяців 23 дні, якого недостатньо для призначення пенсії відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058. Відповідач зазначив, що спірні періоди не зараховані до страхового стажу позивача через те, що надані ним довідки про заробітну плату не відповідають Порядку №22-1 та відсутні відомості в трудовій книжці. Головне управління діє виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та чинним законодавством.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України згідно паспорту серії НОМЕР_2 .
23 жовтня 2023 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».
Зазначене рішення мотивоване тим, що пенсійний вік визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» становить для чоловіків 55 років. Необхідний страховий стаж визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» становить для чоловіків становить 25 років.
Згідно вказаного рішення, страховий стаж позивача становить 23 роки 8 місяців 23 дні. Страховий стаж з 01.01.1998 року враховано згідно з даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За доданими позивачем документами до страхового стажу не враховано періоди роботи: з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року згідно з довідками від 24.04.1997 та за травень 1997 року згідно з довідкою від 17.03.1998 про заробітну плату в ТОВ «Комунальник», оскільки довідки не відповідають Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 та відсутні відомості за дані періоди роботи в трудовій книжці позивача НОМЕР_3 від 01.09.1987; з вересня по грудень 1997 року згідно з довідкою від 25.02.1998 про заробітну плату в ДП «Торговий дім Алікон», оскільки довідка не відповідає Порядку №22-1 та відсутні відомості за даний період роботи в трудовій книжці позивача НОМЕР_3 від 01.09.1987. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.
Вважаючи бездіяльність пенсійного органу щодо неврахування вказаних періодів до страхового стажу, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058-ІV).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають - військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Так, позивач на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення дострокової пенсії за віком досягнув необхідного віку, проте, на переконання пенсійного органу, не мав необхідного страхового стажу для призначення дострокової пенсії за віком.
Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Згідно зі ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до п. 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.
Судом встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком, позивачем додано наступні документи:
- військовий квиток №143/29;
- документ про освіту № НОМЕР_4 ;
- довідка про присвоєння ІПН;
- довідка №143/30, що визначає право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників;
- довідки №01-22/19; 01-22/20; 88-568-241 про стаж, передбачені Порядком №637;
- паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ;
- посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_5 ;
- копія трудової книжки НОМЕР_3 .
Підставою для не зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу слугувало те, що надані довідки про заробітну плату не відповідають Порядку №22-1 та відсутні відомості в трудовій книжці.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної вище постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2.1 Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватися довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Суд зауважує, що неможливість перевірити відомості, зазначені у довідках про заробітну плату не є підставою для позбавлення особи права на пенсію за віком у належному розмірі.
Судом встановлено, що подана разом із заявою про призначення пенсії копія трудової книжки ОСОБА_1 від 01.09.1987 року АТ-V№3769438 не містить записів про періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року, травень 1997 та з вересня по грудень 1997 року.
В позовній заяві позивачем зазначено, що трудова книжка була ним втрачена, а тому вказані періоди роботи підтверджуються довідками про заробітну плату в ТОВ «Комунальник» та в ДП «Торговий дім Алікон».
Пенсійним органом не вказано конкретних причин невідповідності наданих довідок Порядку №22-1, а лише зазначено про таке невідповідність.
Верховний Суд у постанові від 21.12.2020 у справі №291/99/17 зазначив, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні особі пенсії.
Дослідивши зміст вказаних довідок, судом встановлено, що ОСОБА_1 за період з вересня 1997 року по по лютий 1998 року працював в ДП «Торговий дім Алікон» та отримув заробітну плату 95,00 грн на місяць. Довідки видані уповноваженою особою підприємства, підписані керівником та головним бухгалтером підприємства, наявна печатка та дата видачі. Зазначені довідки складені за типовою формою, що діяла до набрання чинності Порядком №22-1.
Так само, періоди роботи з жовтня по грудень 1996 року, з січня по березень 1997 року та травень 1997 року підтверджено довідками про заробітну плату, в яких зазначено період та розмір виплати заробітної плати, назва підприємства та посади, на якій працював позивач. Вказані довідки підписані керівником та головним бухгалтером підприємства, містять печатки та заповнені за типовою формою.
Таким чином, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області протиправно не зараховано спірні періоди роботи позивача до його страхового стажу.
У позовній заяві позивач просив визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком та неврахування до страхового стажу вказаних вище періодів роботи.
Під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі неприйняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
В свою чергу дії - це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносин; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.
Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.
Аналізуючи викладене вище, суд вважає, що саме діями відповідача, а не бездіяльністю порушуються права позивача, оскільки відповідачем (діями) шляхом прийняття рішення відмовлено у призначенні пенсії.
Крім того, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, то саме цей орган має зарахувати відповідні періоди до страхового стажу позивача, як визначений суб`єкт призначення.
У зв`язку з чим, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позивач є особою, яка звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна