Справа № 580/8897/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року справа № 580/8897/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у призначенні пенсії;

- скасувати рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.08.2024 року № 52, про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу періоди участі у бойових діях у воєнний час на пільгових умовах - один місяць служби за три з 29.03.2022 по 09.05.2023, з 21.05.2023 по 26.02.2024, з 29.04.2024 по 22.08.2024, та розглянути повторно заяву про призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що набув право на призначення пенсії за віком як військовослужбовець та учасник бойових дій після досягнення 55 років відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

07.08.2024 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, однак відповідач зарахував до страхового стажу лише 23 роки 3 місяці та 16 днів, при цьому не взяв до уваги в кратному розмірі періоди безпосередньої участі у бойових діях згідно відповідних довідок, та відмовив у призначенні пенсії.

Ухвалою від 11.09.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

07.08.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 55).

Рішенням від 15.08.2024 № 52 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відмовило ОСОБА_1 у призначені пенсії за вислугу років відповідно до п. 2-1 розділу XV Закону № 1058.

Листом від 20.08.2024 № 2300-0211-8/61638 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача про прийняте рішення.

Дії та рішення Головного управління про відмову в призначені пенсії позивач вважає протиправними, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсія за віком передбачена Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Законом України Про пенсійне забезпечення.

У свою чергу, пенсія за вислугу років передбачена Законом України Про пенсійне забезпечення та Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Суд встановив, що 07.08.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 55). Спірним рішенням відповідач відмовив у призначенні пенсії за вислугу років, заначивши, що за наданими документами право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. 2-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV заявник не має у зв`язку з відсутністю спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років.

При цьому, суд врахував, що обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що набув право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, вид пенсії на який, як зазначає позивач, він набув право (за віком) відрізняється від зазначеного у заяві від 07.08.2024 до органу пенсійного фонду (за вислугу років). Суд зазначає, що вказані види пенсії відрізняються як підставами для їх призначення, так і нормативно-правовими актами, якими їх врегульовано. З урахуванням зазначеного, доводи позивача про набуття ним права на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та наявності підстав для зарахування періодів його участі у бойових діях у кратному розмірі у межах цієї справи суд не досліджує, оскільки із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивач до органу Пенсійного фонду не звертався.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких слід відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 139 вказаного Кодексу, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача, звільненого від сплати судових витрат не підлягають задоволенню, а відповідач не надав доказів понесення судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 11.10.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК