Справа № 491/497/24
Суддя: Желясков О. О.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №491/497/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді Желяскова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Голубович А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в місті Ананьїв Одеської області, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка подана представником позивача - адвокатом Рудаченко Андрієм Олександровичем, до Департаменту патрульної поліції та інспектора 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області, старшого лейтенанта поліції Кучера Олега Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Ананьївського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана представником позивача - адвокатом Рудаченко Андрієм Олександровичем, повноваження якого підтверджуються копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВН №1373557 від 5 червня 2024 року (а.с.16) та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 9 листопада 2021 року серії ОД №004599 (а.с.17), до Департаменту патрульної поліції та інспектора 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області, старшого лейтенанта поліції Кучера Олега Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В позовній заяві позивач зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2267330, винесеною 29 травня 2024 року інспектором 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Кучером О.В. , позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1190 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Позивач обґрунтовує позовну заяву наступним:

29 травня 2024 року позивач - ОСОБА_1 дійсно керував мотоциклом SUZKI VZ800 (д.н.з. НОМЕР_1 ) у місті Одеса по вулиці Рабіна Іцхака, 7 і був зупинений співробітниками патрульної поліції, які повідомили позивача про начебто невідповідність габаритних розмірів встановленого на транспортному засобі номерного знаку державним стандартам, а також про намір винести відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як зазначено в позовній заяві, при складенні оскаржуваної постанови, позивачем співробітникам патрульної поліції неодноразово заявлялось про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та категоричну незгоду з їх діями. Однак, всупереч таким заявам старшим лейтенантом поліції Кучером О.В. постанову все ж було винесено. Проте, ані зі слів поліцейських, а ні зі змісту постанови не зрозуміло, на підставі яких фактичних даних інспектор встановив наявність в діях позивача вини. У постанові не вказано, чи зафіксовано за допомогою будь-яких приладів «правопорушення», чи підтверджується факт вчинення особою правопорушення показами свідків.

Позивач зазначає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

При цьому, як зазначено в позовній заяві, мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить розділ «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення», якому зазначено, що «водій керував транспортним засобом з номерним знаком, який не відповідає державним стандартам».

Позивач зазначає, що номерний знак НОМЕР_1 , закріплений на належному йому мотоциклі SUZKI VZ800, яким він керував 29 травня 2024 року у місті Одеса по вул. Рабіна Іцхака, 7, у повній мірі відповідає вимогам, встановленим ДСТУ 4278:2019, зокрема щодо його габаритних розмірів, на чому під час складення постанови позивач неодноразово наголошував працівникам поліції.

Однак, як зазначено в позовній заяві, під час винесення оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції обставини, які б свідчили, що в діях позивача наявні ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, не були з`ясовані і не доведені жодним доказом. Відповідачем не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач у його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Також, позивач зазначає, що відповідачем по справі до оскаржуваної постанови не додано жодного доказу, який би доводив вимірювання інспектором поліції габаритних розмірів номерного знаку транспортного засобу та фіксував би результати такого вимірювання, зокрема їх невідповідність вимогам ДСТУ 4278:2019.

Як зазначено в позовній заяві, на думку позивача саме лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Отже, інспектором патрульної поліції належними та допустимими доказами не доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, що є, на думку позивача, самостійною і достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2267330, винесену 29 травня 2024 року інспектором 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Кучером О.В., про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1190 гривень за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121-3 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою суду від 22 липня 2024 року у справі відкрито провадження, прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В ухвалі зазначено про те, що справа розглядатиметься 1 серпня 2024 року о 10 годині 00 хвилин.

Також, у вказаній ухвалі роз`яснено відповідачам їх право подати відзив на позовну заяву, строк та порядок його подачі.

Копію ухвали суду від 22 липня 2024 року було направлено позивачу з супровідним листом від 25 липня 2024 року за вихідним №491/497/24/4151/2024 (а.с.30), а також його представнику - адвокату Рудаченко А.О. засобами підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи на його електронну адресу, зазначену в позовній заяві.

Представником позивача копію ухвали суду від 22 липня 2024 року про відкриття провадження у справі було отримано 29 липня 2024 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.31).

При цьому, відповідно до частини 10 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.

Аналогічні за змістом положення містяться в частині 7 статті 251 КАС України, якою визначено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Копію ухвали суду від 22 липня 2024 року про відкриття провадження у справі супровідним листом за вихідним №491/497/24/4149/2024 (а.с.28) 25 липня 2024 року направлено на адресу відповідача - Департаменту патрульної поліції, зазначену у позовній заяві, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а також засобами підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи на адресу електронної пошти відповідача.

Ухвалу суду від 22 липня 2024 року було отримано відповідачем засобами електронної пошти 29 липня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.33).

Відповідачу - Кучер О.В. зазначену ухвалу суду було відправлено рекомендованим листом, а також засобами Підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи на його електронну адресу, зазначену в позовній заяві, за вихідним №491/497/24/4150/2024 (а.с.29) від 25 липня 2024 року, та було доставлено на електронну адресу 25 липня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.32).

При цьому, розгляд справи призначений на 1 серпня 2024 року було відкладено на іншу дату - 22 серпня 2024 року, у зв`язку з задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи призначений на 22 серпня 2024 року було відкладено на іншу дату - 16 вересня 2024 року, у зв`язку з перебуванням головуючого у справі судді на лікарняному.

При цьому, розгляд справи призначений на 16 вересня 2024 року було відкладено на іншу дату - 14 жовтня 2024 року, у зв`язку з перебуванням головуючого у справі судді на тривалому лікарняному.

21 серпня 2024 року на адресу Ананьївського районного суду Одеської області від представника відповідача Департаменту патрульної поліції - Некришев Є.А., повноваження якого підтверджені копією довіреності, надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 .

В зазначеному відзиві представник відповідача зазначив, що ознайомившись зі змістом та вимогами позову ОСОБА_1 відповідач категорично не погоджується з вимогами позивача.

Так, як зазначено у відзиві, в ході виконання службових обов`язків, 29 травня 2024 року, інспектор Кучер О.В. , за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна біля будинку №7, виявив транспортний засіб «SUZKI VZ800», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який керував зазначеним транспортним засобом, на якому встановлений номерний знак, який не відповідав вимогам державних стандартів до номерних знаків, крім того не мав діючого полісу обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності, чим порушив п.2.1.ґ) та п.2.9.в) Правил дорожнього руху.

Представник відповідача у відзиві зазначає, що факт керування позивачем транспортним засобом «SUZKI VZ800», на якому із задньої частини транспортного засобу був встановлений державний номерний знак НОМЕР_1 , який не відповідав державним стандартам підтверджується фото/відеозаписами поліцейських.

Так, у відзиві зазначено, що у відповідності до відеозапису, зробленого за допомогою портативних нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які додаються до відзиву, водій ОСОБА_1 29 травня 2024 року о 14 годині 36 хвилин керував мотоциклом «SUZKI VZ800», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який не відповідав вимогам стандартів ДСТУ 4278:2019, у зв`язку з чим, на підставі п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» був зупинений працівниками поліції.

Як зазначає представник відповідача у відзиві, на відеозаписі в проміжку часу з 1 хвилини 10 секунд по 1 хвилина 15 секунд чітко видно обличчя водія ОСОБА_1 , що підтверджує факт керування ним транспортним засобом «SUZKI VZ800» з номерним знаком НОМЕР_1 .

Далі, згідно відзиву, в проміжку часу з 5 хвилин 27 секунд по 5 хвилин 43 секунди чітко видно номерний знак НОМЕР_1 , встановлений на мотоциклів ОСОБА_1 моделі «SUZKI VZ800», на фоні номерного знаку мотоцикла патрульної поліції, який відповідає вимогам державного стандарту ДСТУ 4278:2019 - номерний знак мотоцикла патрульних поліції, як зазначає представник відповідача, явно більшого розміру ніж номерний знак мотоцикла ОСОБА_1 .

В подальшому, згідно відзиву, на відеозаписах зафіксовано, як поліцейський патрульної поліції проводить розгляд адміністративної справи, з повідомлення про початок її розгляду, дослідження доказів по справі, розгляду пояснень та клопотань тощо, зокрема в проміжку часу з 15 хвилин 03 секунди по 15 хвилин 14 секунд проводить вимірювання номерного знаку по висоті та довжині.

При цьому, як зазначено у відзиві, довжина номерного знаку становила 185 мм замість 220 мм передбачених ДСТУ 4278:2019, а ширина номерного знаку становила 105 мм замість 174 мм передбачених ДСТУ 4278:2019.

Також, у відзиві зазначено, що далі на відео з нагрудних відеореєстраторів поліцейських зафіксована розмова з водієм - ОСОБА_1 , який зізнається, що номерний знак (за контекстом розмови той, що він отримав у ТСЦ під час реєстрації мотоцикла: саме той що відповідав вимогам ДСТУ 4278:2019) він поставив на свій мотоцикл, але в ході експлуатації транспортного засобу його загинало вітром, після декількох разів його вирівнювання номерний знак тріснув та прийшов у непридатність до подальшого використання, через, що ОСОБА_1 встановив номерний знак меншого розміру, який на його думку був більш зручний до експлуатації транспортного засобу, хоч і не відповідав вимогам ДСТУ 4278:2019.

Відтак, на думку представника відповідача, провина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121-3 КУпАП встановлена в ході розгляду справи про адміністративної справи інспектором УПП в Одеській області Кучером О.В. у передбачений законом спосіб, з додержанням процедури та дослідженням всіх доказів по справі.

Враховуючи викладене представник відповідача у відзиві просив суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву громадянина ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2267330 від 29 травня 2024 року - без задоволення.

До відзиву представником відповідача додано компакт-диск з відеозаписами.

В подальшому, 13 вересня 2024 року засобами «Електронного суду» на адресу суду, від представника позивача - адвоката Рудаченко А.О., надійшла відповідь позивача на відзив відповідача - Департаменту патрульної поліції (а.с.57-59).

В зазначені відповіді на відзив представник позивача зазначив, що, на думку позивача, усі наведені відповідачем у відзиві на позов та додані до нього докази не є достовірними в розумінні чинного законодавства, оскільки не дають змоги встановити дійсні обставини справи.

Зокрема, у відповіді на відзив зазначено, що відеозапис з нагрудних відеореєстраторів, доданий до відзиву, на думку представника позивача, ані в проміжку часу з 5 хвилин 27 секунд до 5 хвилин 43 секунд, ані на будь-якому іншому відрізку не містить доказів того факту, що номерний знак, встановлений на мотоциклі поліцейського, відповідає вимогам до його габаритних розмірів. Відеозапис не містить доказів проведення інспектором поліції вимірювання такого номерного знаку за допомогою лінійки чи будь-якого іншого предмету, розміри якого достеменно відомі. Твердження відповідача про відповідність номерного знаку мотоциклу поліцейського вимогам ДСТУ 4278:2019 є лише його власним, нічим не підтвердженим, припущенням. Тому візуальне порівняння двох номерних знаків є недоречним, а висновки про габаритні розміри іншого номерного знаку, зроблені на підставі такого порівняння - необґрунтованими. Більше того, твердження відповідача про те, що відеозапис в проміжку часу з 5 хвилин 27 секунд до 5 хвилин 43 секунд містить докази того, що номерний знак мотоциклу патрульної поліції, на фоні якого розташований номерний знак мотоциклу позивача, «явно більшого розміру», ніж останній, не відповідають дійсності. На зазначеному відрізку відеозапису мотоцикл ОСОБА_1 розташований до відеореєстратора, який веде зйомку ближче, ніж мотоцикл патрульної поліції, тому саме номерний знак мотоциклу позивача візуально явно більшого розміру.

Крім того, у відповіді на відзив представник позивача зазначає, що на відеозапису, доданому до відзиву на позов, в проміжку часу з 15 хвилин 03 секунди по 15 хвилин 14 секунд видно як інспектор патрульної поліції проводить вимірювання номерного знаку мотоциклу позивача, за допомогою предмету, схожого на лінійку. Представник позивача вказує, що як вбачається з зображення зазначеного предмету на відеозапису та на фото, розміщеному відповідачем по тексту відзиву, предмет містить трафарети геометричних фігур, стрілок та цифр, а також транспортир для вимірювання кутів. Однак, ані відеозапис, ані фото, на які посилається відповідач не містять чіткого зображення, котре дало б змогу встановити наявність або відсутність на предметі нанесеної шкали з поділками, кратними тим одиницям вимірювання довжини, котрі використовуються для вимірювання відстаней, а також інформацію про застосовану одиницю вимірювання, якщо така шкала на предметі все ж таки нанесена. Оскаржувана постанова та відеозапис з портативних відеореаєстраторів також не містять жодної інформації про прилад, за допомогою якого проводились «вимірювання». Більше того, результати «вимірювання» номерного знаку інспектором патрульної поліції позивачу не оголошено і ніде (в тому числі в оскаржуваній постанові) не зафіксовано. Ані зі змісту постанови, ані з наданих відповідачем доказів не зрозуміло, в чому саме полягає невідповідність знаку встановленим вимогам: він більше або менше необхідного розміру, наскільки?

Представник позивача у відповіді на відзив вказує, що на його думку зазначене робить неможливим встановити дійсні габаритні розміри державного номерного знаку, закріпленого на транспортному засобі позивача, та зробити висновок про їх (розмірів) відповідність ДСТУ 4278:2019. Висновки представника відповідача щодо довжини та ширини номерного знаку, до яких він приходить у відзиві на позов, на думку представника позивача, нічим не обґрунтовані і не підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами.

Крім того, у відповіді на відзив представник позивача зазначив, що спілкування між ОСОБА_1 та інспекторами патрульної поліції на протязі усього відеозапису, всупереч твердженням представника Департаменту, не місить зізнання позивача в тому, що номерний знак встановлений на мотоцикл замість того, який прийшов у непридатність до використання, менший за розмірами порівняно з тим, який він отримав у ТСЦ. Навпаки, ОСОБА_1 протягом спілкування з поліцейськими неодноразово наголошував на тому, що закріплений на його мотоциклі номерний знак, як і попередній був також отриманий ним в Територіальному сервісному центрі МВС України, а тому відповідає вимогам ДСТУ 4278:2019 щодо габаритних розмірів.

Враховуючи викладене, представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що доводи відповідача про доведеність провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи, ґрунтуються лише на припущеннях та власній інтерпретації фактичних даних, а тому не можуть бути взяті до уваги судом. Інспектором патрульної поліції належними, допустимими та достовірними доказами не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, що є самостійною і достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

У зв`язку з наведеним, представник позивача у відповіді на відзив наполягав на задоволенні позовних вимог.

14 жовтня 2024 року позивач та його представник у судове засідання з розгляду справи не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце розгляду справи позивач, в силу положень ч. 10 ст. 126 КАС України, та його представник були повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки. Це підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.64). Водночас 31 липня 2024 року представником позивача через систему «Електронний суд» була подана заява, в якій просить розглянути справу без участі позивача та його представника в порядку письмового провадження (а.с.34).

Відповідачі 14 жовтня 2024 року у судове засідання з розгляду справи не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від відповідачів не надходило. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки. Це підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.65).

Частиною 1 статті 268 КАС України визначено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Відповідно до частини 2 статті 268 КАС України, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на вебпорталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, проте вони «14» жовтня 2024 року у судове засідання не з`явилися, про причини не явки суду не повідомили, будь-яких заяв або клопотань від них на адресу суду не надходило.

Частиною 1 статті 205 КАС України визначено, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Будь-яких заяв або клопотань щодо відкладення розгляду справи або з повідомленням про причини неявки в судове засідання від учасників справи на адресу суду не надходило.

При цьому, згідно пункту 1 частини 3 статті 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

При цьому, згідно частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, оцінюючи докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

З доданої до позовної заяви копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 29 травня 2024 року серії ЕНА №2267330 (а.с.12-13) вбачається, що 29 травня 2024 року близько 14 години 36 хвилин в АДРЕСА_1 водій керував транспортним засобом з номерним знаком, який не відповідає державним стандартам та не мав діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1ґ, п.2.9в Правил дорожнього руху. Постанову складено відносно позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, з зазначеної постанови вбачається, що за вчинення адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень.

Суд бере до уваги той факт, що в позовній заяві, зокрема її прохальній частині позивач просить суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Частиною першою статті 121-3 КУпАП передбачено відповідальність особи за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

З наведеної норми вбачається, що нею передбачено відповідальність за дії особи, які можуть утворювати кілька окремих складів правопорушень.

При цьому, сам норма ч.1 ст.121-3 КУпАП є бланкетною, тобто лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак мають бути застосовані інші норми права.

З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного пар порушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, яке полягає в керуванні транспортним засобом , з номерним знаком, що не відповідає встановленим зразкам або вимогам.

Зокрема в постанові про накладення адміністративного стягнення від 29 травня 2024 року серії ЕНА №2267330 (а.с.12-13) суть адміністративного правопорушення зазначено як «водій керував транспортним засобом з номерним знаком, який не відповідає державним стандартам».

Згідно статті 1 Закону України «Про дорожній рух» цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Частинами 1 та 2 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 53 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено «Правила дорожнього руху» (далі - ПДР).

Згідно підпункту «в» пункту 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Зі змісту наведеної норми, з урахуванням обставин справи, вбачається, що позивачу співробітниками поліції ставиться в вину порушення саме вимог підпункту «в» пункту 2.9 ПДР, яке полягає в керуванні транспортним засобом , з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Сам наведений пункт правил, а також положення частини 1 статті 121-3 КУпАП не містять посилання на те, яким саме стандартам має відповідати номерний знак.

Водночас, згідно преамбули Закону України «Про стандартизацію» цей Закон установлює правові та організаційні засади стандартизації в Україні і спрямований на забезпечення формування та реалізації державної політики у відповідній сфері.

Згідно частини 1 статті 23 Закону України «Про стандартизацію» національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах.

Наказом Державного підприємства «Український науководослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 21 грудня 2019 р. № 465 з 2020-03-16 прийнято та надано чинності ДСТУ 4278:2019 «Знаки номерні транспортних засобів» (далі - ДСТУ 4278:2019), який згідно Розділу 1 установлює типи та основні розміри, вимоги до інформаційного змісту, правила застосування номерних знаків (далі - знаки) для: - транспортних засобів усіх типів, які призначено для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та підлягають державній реєстрації та обліку: автомобілів, автобусів, мопедів, мотоциклів, моторолерів, мотоколясок, квадроциклів, трицикпів та інших прирівняних до них транспортних засобів, самохідних машин, причепів та напівпричепів; - транспортних засобів Збройних Сил України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту; - транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування: великотоннажних транспортних засобів та інших технологічних транспортних засобів, тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, постанови про накладення адміністративного стягнення від 29 травня 2024 року серії ЕНА №2267330 (а.с.12-13) та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 30 червня 2022 року (а.с.14-15) 29 травня 2024 року близько 14 години 36 хвилин у місті Одеса по вул. Рабіна Іцхака 7 позивач здійснював керування транспортним засобом SUZKI VZ800 (д.н.з. НОМЕР_1 ), який є мотоциклом.

Згідно пункту 2.1 ДСТУ 4278:2019 знаки за призначеністю поділено на 15 типів, які зазначено в таблиці 1. Типи 1- 8 та 11- 15 поділяють на підтипи.

З таблиці 1 ДСТУ 4278:2019 вбачається, що мотоцикл знаки для мотоциклів, моторолерів, мотоколясок, квадроциклів, трициклів, прирівняних до них транспортних засобів, а також для задніх причепів до них віднесено до підтипу 5-1 типу 5.

Габаритні розміри знаків установлено відповідно до таблиці 2 ДСТУ 4278:2019, згідно якої номерний знак підтипу 5-1 типу 5 має відповідати наступним вимогам: габаритні розмірі: висота - 174 мм, довжина - 220 мм; кількість цифр - 4, кількість літер - 4, колір поля знаків - білий; колір цифр, літер та ребра жорсткості - чорний; наявність світлоповертальної плівки.

З наведеного вбачається, що номерний знак транспортного засобу, зокрема, такого як мотоцикл має відповідати рядку окремих вимог ДСТУ 4278:2019, та лише при порушенні цих вимоги номерний знак не відповідатиме вимогам ДСТУ 4278:2019, а отже його використання на транспортному засобі порушуватиме вимоги п.п.2.9 «в» ПДР та керування транспортним засобом з таким номерним знаком утворюватиме склад адміністративного правопорушення.

Аналогічні вимоги до розмірів номерного знаку мотоциклу містяться в Таблиці 3 Додатку №2 до «Вимог до номерних знаків транспортних засобів», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 березня 2021 року № 166 «Про деякі питання номерних знаків транспортних засобів», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 березня 2021 року за №353/35975.

При цьому, позивач в позовній заяві зазначає, що номерний знак НОМЕР_1 , закріплений на належному йому мотоциклі SUZKI VZ800, яким він керував 29 травня 2024 року у місті Одеса по вул. Рабіна Іцхака, 7, у повній мірі відповідає вимогам, встановленим ДСТУ 4278:2019, зокрема щодо його габаритних розмірів.

Водночас, представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що встановлений на мотоциклі ОСОБА_1 моделі «SUZKI VZ800» на мотоциклі номерний знак не відповідав ДСТУ 4278:2019, зокрема довжина номерного знаку становила 185 мм замість 220 мм передбачених ДСТУ 4278:2019, а ширина номерного знаку становила 105 мм замість 174 мм передбачених ДСТУ 4278:2019.

Згідно частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 72 КАС України визначено, що ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 96 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи.

Частиною 1 статті 99 КАС України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В даному випадку предметом доказування є обставини, які підтверджують або спростовують факт вчинення позивачем адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, а саме, з урахуванням наведених вище норм, факт відповідності державного номерного знаку, який було встановлено на мотоциклі моделі «SUZKI VZ800», яким керував позивач 29 травня 2024 року близько 14 години 36 хвилин в місті Одеса по вулиці Рабіна Іцхака 7.

Слід зазначити, що КУпАП містить власне визначення доказів у справі про адміністративне правопорушення, якими, згідно ч.1 ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Представником відповідача - Департаменту патрульної поліції разом з відзивом на позовну заяву, в якості доказу на підтвердження викладених в ній відомостей та доводів, додано компакт-диск з відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції .

При цьому, суд бере до уваги, що відомості про існування зазначених записів, зокрема про їх здійснення містяться безпосередньо в постанові про накладення адміністративного стягнення від 29 травня 2024 року серії ЕНА №2267330 (а.с.12-13).

Згідно частини 1 статті 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відтворенням зазначених відеозаписів в судовому засіданні із застосуванням апаратно-програмного комплексу суду та їх переглядом було встановлено наступне.

В проміжок часу з 5 хвилин 27 секунд по 5 хвилин 43 секунди на відеозаписі, який збережено у комп`ютерний файл, мотоцикл з номерним знаком НОМЕР_1 , а також мотоцикл патрульної поліції.

При цьому, суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що в даному випадку «номерний знак НОМЕР_1 , встановлений на мотоциклів ОСОБА_1 моделі «SUZKI VZ800», на фоні номерного знаку мотоцикла патрульної поліції, який відповідає вимогам державного стандарту ДСТУ 4278:2019 - номерний знак мотоцикла патрульних поліції, як зазначає представник відповідача, явно більшого розміру ніж номерний знак мотоцикла ОСОБА_1 ».

Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що відеозапис в зазначений проміжок часу «не містить доказів того факту, що номерний знак, встановлений на мотоциклі поліцейського, відповідає вимогам до його габаритних розмірів. Відеозапис не містить доказів проведення інспектором поліції вимірювання такого номерного знаку за допомогою лінійки чи будь-якого іншого предмету, розміри якого достеменно відомі. Твердження відповідача про відповідність номерного знаку мотоциклу поліцейського вимогам ДСТУ 4278:2019 є лише його власним, нічим не підтвердженим, припущенням. Тому візуальне порівняння двох номерних знаків є недоречним, а висновки про габаритні розміри іншого номерного знаку, зроблені на підставі такого порівняння - необґрунтованими. Більше того, твердження відповідача про те, що відеозапис в проміжку часу з 5 хвилин 27 секунд до 5 хвилин 43 секунд містить докази того, що номерний знак мотоциклу патрульної поліції, на фоні якого розташований номерний знак мотоциклу позивача, «явно більшого розміру», ніж останній, не відповідають дійсності. На зазначеному відрізку відеозапису мотоцикл ОСОБА_1 розташований до відеореєстратора, який веде зйомку ближче, ніж мотоцикл патрульної поліції, тому саме номерний знак мотоциклу позивача візуально явно більшого розміру».

Дійсно на відеозапису в проміжок часу з 5 хвилин 27 секунд по 5 хвилин 43 секунди мотоцикл позивача знаходиться ближче до місця зйомки відносно мотоцикла патрульної поліції та, у зв`язку з цим, номерний знак мотоцикла відповідача відносно розмірів кадру виглядає більшим ніж номерний знак мотоциклу патрульної поліції.

При цьому, без наявності достеменних відомостей про розміри самих транспортних засобів, відстань між ними та їх складовими частинами, відстань між номерними знаками транспортних засобів та про їх взаєморозташування дійти однозначного висновку достеменних та точних відносних розмірів зазначених номерних знаків є неможливим.

Крім того, суд погоджується з тим, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що номерний знак встановлений на мотоциклі патрульної поліції відповідає вимогам ДСТУ 4278:2019 щодо його розмірів, а отже порівняння його розмірів з розмірами номерного знаку встановленого на мотоциклі позивача є недоцільним.

Водночас, з відеозапису файла вбачається, що співробітником поліції за допомогою лінійки здійснюється вимірювання висоти номерного знаку «ВН1574JA» та оголошуються результати цього вимірювання - 100 (сто). Крім оголошення результату, безпосередньо на зображеннях відеозапису вбачається, що номерний знак вміщається між поділками лінійки «1» та «10».

В подальшому на зазначеному відеозаписі співробітником поліції за допомогою лінійки здійснюється вимірювання ширини номерного знаку «ВН1574JA». З зображень які містяться на відеозапису вбачається, що номерний знак « НОМЕР_1 » за шириною вміщається між поділками лінійки «1» та «19».

При цьому, на відеозаписі вбачається, що лінійка у верхньому лівому куті (згідно її розташування у кадрі) містить відмітку про те, що її проградуйовано у сантиметрах (СМ).

Зазначене підтверджує доводи представника відповідача про те, що в проміжку часу з 15 хвилин 03 секунди по 15 хвилин 14 секунд поліцейський проводить вимірювання номерного знаку по висоті та довжині та довжина номерного знаку становила 185 мм замість 220 мм передбачених ДСТУ 4278:2019, а ширина номерного знаку становила 105 мм замість 174 мм передбачених ДСТУ 4278:2019.

Також зазначене спростовує доводи представника позивача про те, що «ані відеозапис, ані фото, на які посилається відповідач не містять чіткого зображення, котре дало б змогу встановити наявність або відсутність на предметі нанесеної шкали з поділками, кратними тим одиницям вимірювання довжини, котрі використовуються для вимірювання відстаней, а також інформацію про застосовану одиницю вимірювання, якщо така шкала на предметі все ж таки нанесена».

Крім того, відеозапис місить розмову між позивачем та інспектором патрульної поліції, в ході якої позивач зазначає (та показує жестами на своєму мотоциклі), що раніше на його мотоциклі був встановлений інший номерний знак ніж той, який встановлений на мотоциклі під час здійснення запису. З відеозапису, зокрема слів та вказівок позивача, вбачається, що раніше на його мотоциклі був встановлений інший номерний знак, який мав більший розмір в ширину, ніж той який встановлений на мотоциклі в момент здійснення запису. Через свої розміри попередній номерний знак виступав за межі конструкції вітрозахисту мотоциклу та деформувався під впливом вітру під час їзди на мотоциклі, у зв`язку з чим прийшов у непридатний до використання стан.

Зазначене, з урахуванням обставин, за яких відбувалася розмова, підтверджує доводи представника відповідача про те, що позивач при спілкуванні з працівниками поліції особисто зазначив, що номерний знак який був встановлений на його мотоциклі 29 травня 2024 року близько 14 години 36 хвилин у місті Одеса по вул. Рабіна Іцхака 7, менший за розмірами ніж той, який він отримав при реєстрації транспортного засобу.

Щодо належності та допустимості відеозаписів, як доказів суд зазначає, що згідно частин 1 та 2 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 74 КАС України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, як вбачається зі змісту наведених відеозаписів вони містять інформацію щодо предмета доказування - обставин, які підтверджують або спростовують факт вчинення позивачем адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, а саме, з урахуванням наведених вище норм, факт відповідності державного номерного знаку, який було встановлено на мотоциклі моделі «SUZKI VZ800», яким керував позивач 29 травня 2024 року близько 14 години 36 хвилин в місті Одеса по вулиці Рабіна Іцхака 7.

Крім того, згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до статті 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У статті 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Як зазначалося, безпосередньо постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2267330, винесена 29 травня 2024 року, містить відомості про те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення фіксувався за допомогою відеозапису.

Таким чином, в даному випадку відеозапис, як доказ у справі, є допустимим, оскільки його отримано з дотриманням порядку, встановленого законом.

Крім того, належність та допустимість відеозапису з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, наданих представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву, учасниками справи не оспорювалась.

Щодо достовірності доказів, суд зазначає, що згідно статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Обставинами справи в даному випадку є факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме, як зазначено в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, те, що 29 травня 2024 року близько 14 години 36 хвилин в місті Одеса по вулиці Рабіна Іцхака 7 водій керував транспортним засобом з номерним знаком, який не відповідає державним стандартам та не мав діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1ґ, п.2.9в Правил дорожнього руху. Постанову складено відносно позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, надані представником відповідача, містять відомості про керування позивачем транспортним засобом «SUZKI VZ800» 29 травня 2024 року близько 14 години 36 хвилин в місті Одеса по вулиці Рабіна Іцхака 7, містять відомості про вимірювання номерного знаку транспортного засобу та інші обставини винесення оскаржуваної постанови. Зазначені відеозаписи здійснення безпосередньо до та під час винесення оскаржуваної постанови, їх зміст не суперечить і не спростовується будь-якими іншими доказами у справі, а отже вони є достовірними в розумінні статті 75 КАС України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно пункту 3.31 Розділу 3 «ВИМОГИ ДО ІНФОРМАЦІЙНОГО ЗМІСТУ ЗНАКІВ» ДСТУ 4278:2019 Знаки залежно від типу мають містити інформацію щодо адміністративно-територіальної належності, порядкового номера, серії; символи державної належності, а також серійний номер. Літерно-цифрові сполуки «ТО»- «T9» розміщено на знаках підтипів 2-2, 3-3, 6-2, літеросполуки «CDP» - на знаках підтипів 4-1 та 4-2, «DP» - на знаках підтипів 4-3 та 4-4, літеру «S» - на знаках підтипів 4-5 та 4-6, літеру «Т» - на знаках підтипів 8-2 та 12-1, літеросполуку «ТР» - на знаках підтипу 12-2, літеру «Е» - на знаках типу 13, літеру «В» - на знаках типу 14, літеру «G» - на знаках типу 15.

Візуальні зразки знаків наведені у Додатку А (обов`язковий) до ДСТУ 4278:2019.

При цьому, графічне зображення знаку типу 5-1, який як зазначалося вище, згідно ДСТУ 4278:2019 має встановлюватись на мотоцикли міститься на малюнку «Рисунок А.5».

При цьому, згаданий додаток до ДСТУ 4278:2019 містить також зразок номерного знаку типу 3-1, який має встановлюватися на транспортні засобу типу мопед, згідно таблиці

Наведені зображення відповідають пункту 3.6 Розділу 3 ДСТУ 4278:2019, згідно якого літеросполуки, що позначають серію для знаків підтипів 1-1-1- 1-2-4 та 8-1-2, розміщують праворуч, для знаків підтипів 1-3-1, 1-3-2, 3-1-1 та 3-1-2 - у верхній правій частині знака; для знаків підтипів 2-1 та 3-2 - після літеросполуки коду адміністративно-територіальної належності, для знаків підтипів 2-2 та 3-3 - після літерно-цифрових сполук «ТО»- «T9», а для типів 5, 6 та підтипу 8-1-1 - у нижній частині знака.

Тобто, в номерних знаків типу 5-1, які використовуються для мотоциклів, літеросполуки які позначають серію мають бути розташовані у нижній частині знаку, а в знаків типу 3-1-1 та 3-1-2, які використовуються для мопедів, - у верхній правій частині знака.

Аналогічні вимоги щодо розміщення літеросполук на номерних знаках для мотоциклів та мопедів містяться в пункті 7 розділу ІІІ «Вимог до номерних знаків транспортних засобів», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 березня 2021 року № 166 «Про деякі питання номерних знаків транспортних засобів», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 березня 2021 року за №353/35975, в якому зазначено, що літеросполуки, що позначають серії номерних знаків, на знаках підтипів 1-1-1 - 1-2-2, 8-1-2 розміщують праворуч, на знаках підтипів 1-3-1, 1-3-2, 3-1, 3-2 - у верхній правій частині знака; на знаках типу 2 та підтипу 3-3 - після коду адміністративно-територіальної належності місця реєстрації транспортного засобу, а на знаках типів 5, 6 та підтипу 8-1-1 - у нижній частині знака.

При цьому, з відеозапису з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що на державному номерному знаку, який було встановлено на мотоциклі моделі «SUZKI VZ800», яким керував позивач 29 травня 2024 року близько 14 години 36 хвилин в АДРЕСА_1 , літеросполуки, що позначають серії номерних знаків, розташовані зверху у верхній правій частині знака.

Тобто, за розташуванням літеросполук, що позначають серії номерних знаків, номерний знак, який було встановлено на «SUZKI VZ800», яким керував позивач 29 травня 2024 року близько 14 години 36 хвилин в АДРЕСА_1 , не відповідає вимогам ДСТУ 4278:2019 до номерних знаків для транспортних засобів типу мотоцикл.

Слід також зазначити, що згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 47 постанови від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19 (провадження №11-957заі19) зазначив, що «...обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги».

Наведені норми та позиція вказують на те, що на відповідача у справах даної категорії покладається обов`язок, довести правомірність свого рішення.

Водночас, з положення ч.2 ст.77 КАС України, не скасовують обов`язок сторін з доведення обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наведених обставин, вбачається, що в ході розгляду справи було підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за обставин наведених в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2267330, винесеній 29 травня 2024 року.

При цьому, позивачем та його представником жодним чином не доведено ті обставини, на які вони посилаються в обґрунтування позовних вимог.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , яка подана представником позивача - адвокатом Рудаченко Андрієм Олександровичем, до Департаменту патрульної поліції та інспектора 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області, старшого лейтенанта поліції Кучера Олега Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 121, 292, 293 КУпАП ст.ст. 2, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 19, 20, 72, 77, 244, 245, 246, 250, 268, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , яка подана представником позивача - адвокатом Рудаченко Андрієм Олександровичем, до Департаменту патрульної поліції та інспектора 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області, старшого лейтенанта поліції Кучера Олега Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити в повному обсязі.

Копію рішення невідкладно видати учасникам справи або надсилати їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

У відповідності до ч.1 ст.272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

У відповідності до ч.1 ст.272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 14 жовтня 2024 року.

У відповідності до положень ч.3 ст.251 КАС України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів із дня його складання в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач:ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ;
Представник позивача:адвокат Рудаченко Андрій Олександрович, який знаходиться за адресою: 65044, м. Одеса, пр-т Шевченка, 4Д, оф.63, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ;
Відповідач 1:Департамент патрульної поліції, розташований за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 40108646;
Відповідач 2:Кучер Олег Валерійович , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані.

Суддя О.О.Желясков

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.

Оригінал рішення суду знаходиться в матеріалах судової справи 491/497/24 Ананьївського районного суду Одеської області.