Справа № 644/2616/24
Суддя: Шевченко С. В.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/2616/24
Провадження № 2-а/644/20/24
14.10.2024
РІШЕННЯ

іменем України

14 жовтня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в особі судді Шевченка С.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до капітана поліції Бондаренка Юрія Миколайовича та Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в :

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 04 квітня 2024 року у місті Пісочин Харківської області старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Харківській області Бондаренко Ю.М. виніс постанову серії БАД № 509157 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. Правопорушення полягало у тому, що він керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , використовуючи його при цьому для перевезення пасажирів, технічний стан якого не відповідав вимогам стандартів так як мав тріщину вітрового скла в зоні роботи склоочисників, що порушувало вимоги пункту 31.1. ПДР України та пункту 6.8.5. ДСТУ:2010. Поряд з цим позивач посилався на те, інспектор безпідставно зупинив його під час керування транспортним засобом, не дав можливості скористатися правовою допомогою, а наявність тріщини на лобовому склі не є технічною несправністю, наявність якої тягне за собою заборону експлуатації транспортного засобу. Також позивач посилався на те, що взагалі правопорушення було неналежним чином зафіксовано і відсутні будь-які належні докази наявності пошкодження лобового скла транспортного засобу.

У поданому до суду відзиві Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції проти позову заперечувало на обґрунтування чого посилалось на те, що відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств виробників та іншої нормативно-технічної документації. Відповідно статті 23 Закону України «Про стандартизацію», національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах. Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами. ПДР України закріплює обов`язок відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а Закон України «Про стандартизацію» обумовлює обов`язковість застосування національних стандартів виключно у випадку, якщо така обов`язковість встановлена іншими нормативно-правовими актами. У ДСТУ 3649:2010 викладені вимоги до технічного стану колісних транспортних засобів, які знаходяться в експлуатації. Пунктом 6.8. ДСТУ 3649:2010 передбачено вимоги до інших елементів конструкції. Зокрема, пунктом 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Згідно вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затвердженого наказом, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.12.2012 року за № 2169/22481 (далі - Вимоги), визначено, що на території України діють національні стандарти відповідності стану технічного транспортного засобу, зокрема ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методики контролювання», а також Міждержавні стандарти, серед яких, зокрема, ТОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспорту. Загальні технічні умови». В свою чергу, відповідно до пункту. 5.1 розділу 5 Додатку №1 до Вимог, стан конструкції і технічні характеристики матеріалу скла мають відповідати за інформацією їх маркування, а також ПДР, саме вимогам пункту 6.8. ДСТУ 3649:2010. Згідно вимог п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Крім того, відповідач посилався на те, що оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його виявлення є спрощеною процедурою, то безпосередня участь захисника на місці розгляду справи не є обов`язковою.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що 04 квітня 2024 року у місті Пісочин Харківської області старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Харківській області Бондаренко Ю.М. виніс постанову серії БАД № 509157 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. Правопорушення полягало у тому, що він керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , використовуючи його при цьому для перевезення пасажирів, технічний стан якого не відповідав вимогам стандартів так як мав тріщину вітрового скла в зоні роботи склоочисників, що порушувало вимоги пункту 31.1. ПДР України та пункту 6.8.5. ДСТУ:2010.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з пункту 1 статті 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відеозапис, на який посилається відповідач, як на доказ події правопорушення та складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не містить відомостей про обставини, які викладені у оскаржуваній постанові, зокрема відсутній факт відеофіксації локалізації тріщину вітрового скла в зоні роботи склоочисників транспортного засобу марки Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 .

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення на підставі постановисерії БАД № 509157 від 04.04.2024 року.

Щодо розподілу судових витрат, суд, керуючись положеннями ст. 139 КАС України щодо правил розподілу судових витрат, вирішивши питання, регламентовані п.п. 1-4 ч.9 цієї ж статті, як то, чи пов`язані судові витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмет спору, поведінку сторін під час розгляду справи, зокрема, наявність безпідставних тверджень з їх боку, при розподілі судових витрат, які у цьому випадку складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із залученням експерта, виходив із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у сумі 968 грн 96 коп.

Відтак на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції належить стягнути судовий збір в сумі 968 грн 96 коп.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122ч.2, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Скасувати постановусерії БАД № 509157 від 04.04.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968 грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 14.10.2024.

Суддя С.В. Шевченко