Справа № 679/1324/24
Суддя: Безкровний І. Г.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/23/2024
Справа № 679/1324/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретарів с/з: Хвещук К.В., Рябухи О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначається, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 грн.

Відповідно до цієї постанови доставлений поліцією ОСОБА_1 10.06.2024, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану, не мав при собі військово-облікового документа, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 пп. 101 додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовослужбовців та резервістів, визначених постановою КМУ «Про затвердження Порядку організації та проведення військового обліку призовників, військовослужбовців та резервістів» № 1487 від 30.12.2022, - чим скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду. Також у постанові вказано, що ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, про дату та час її розгляду був повідомлений належним чином, додаткових заяв та клопотань не надавав і представника не направив.

Проте справа розглядалася за відсутності позивача, оскільки він не був допущений до її розгляду, позаяк його не впустили у будівлю ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому (як наслідок) розгляд цієї справи та оголошення постанови відбулися за його відсутності, у зв`язку з чим копію оскаржуваної постанови він отримав поштою 30.07.2024 у відділенні поштового зв`язку АТ «Укрпошта» в м. Нетішин. При цьому копія відповідної постанови в порушення вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП була надіслана йому лише на 28 день після її винесення.

Позивач вважає цю постанову протиправною і такою, що винесена формально без дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, 10.06.2024 приблизно о 09:00 год., рухаючись по автошляху Н03 у напрямку м. Хмельницький, автомобіль позивача «Skoda Octavia A7» із реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 було зупинено працівником поліції, після чого до автомобіля замість поліцейського підійшли п`ять чоловіків у військовій формі зі зброєю, які не відрекомендувалися та не повідомили про причину зупинки та мету спілкування, а відразу висловили до водія та позивача, який був пасажиром, вимогу пред`явити військово-облікові документи.

Позивач попросив цих чоловіків надати йому документи, що підтверджують їх повноваження на перевірку військово-облікових документів, проте його вимога було проігнорована, після чого позивач із ОСОБА_2 повідомили їм, що вони не бажають вести з ними діалог, а останній попросив поліцейського, який здійснював зупинку їх автомобіля, підійти до транспортного засобу.

ОСОБА_1 почав з`ясовувати у поліцейського причину зупинки автомобіля, у відповідь на що той повідомив, що транспортний засіб зупинено відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», при цьому цьому на прохання позивача продемонструвати рішення про обмеження чи заборону руху по автошляху Н03 такого документа надано не було, а поліцейський почав погрожувати, що прийме рішення про затримання транспортного засобу на строк, який буде вважати за необхідне.

На прохання чоловіків у військовій формі до автомобіля підійшов представник Служби безпеки України, який надав службове посвідчення та попросив їх пред`явити документи, що посвідчують особи, що вони із ОСОБА_2 і зробили. Після ознайомлення з їх документами представник СБУ повідомив, що будь-яких претензій до них не має і пішов у своїх справах.

Потім до їх автомобіля підійшли декілька працівників поліції та попросили їх надали персональні дані з метою перевірки по інформаційній системі (базі даних), якою вони користувалися на місці, на що позивач та ОСОБА_2 погодилися. Після перевірки персональних даних поліцейські повідомили, що вони можуть бути вільні та продовжувати рух.

Однак один із чоловіків у військовій формі наголосив поліцейським, що він телефоном вже здійснив виклик слідчо-оперативної групи, тому позивачу з водієм треба дочекатися їх прибуття. Внаслідок цього поліцейські повторно заборонили рух автомобіля.

Після прибуття на місце зупинки автомобіля слідчо-оперативної групи члени останньої повідомили, що від місцевого територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшла вказівка затримати позивача та ОСОБА_2 і доставити до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач та водій автомобіля у зв`язку з цим почали вимагати скласти стосовних них протоколи адміністративного затримання, однак їх клопотання були проігноровані.

У подальшому під психологічним тиском чоловіків у військовій формі зі зброєю та членів слідчо-оперативної групи, що полягав у неодноразових погрозах на адресу водія та пасажира (позивача) щодо застосування до них заходів примусу (фізичної сили та спеціальних засобів), якщо вони не погодяться проїхати до місцевого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони погодилися туди поїхати.

Приблизно об 11:00 год. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доставили до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення № 97 від 10.06.2024 за ст. 2101 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що 10.06.2024 об 11:00 год. у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що доставлений ОСОБА_1 у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану не мав при собі військово-облікового документа, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 пп. 101 додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовослужбовців та резервістів, визначених постановою КМУ «Про затвердження Порядку організації та проведення військового обліку призовників, військовослужбовців та резервістів» № 1487 від 30.12.2022, - чим скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду.

У протоколі також вказано, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться 14.06.2024 о 10:00 год. у кабінеті № 1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач наголошує, що він мав при собі військово-обліковий документ, а саме тимчасове посвідчення (взамін військового квитка) № НОМЕР_2 від 22.07.1999.

Оскільки позивач перебуває на військовому обліку, ІНФОРМАЦІЯ_1 мав можливість отримати із системи Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних те резервістів персональні дані військовозобов`язаного ОСОБА_1 про те, що останній перебуває на військовому обліку у Першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому у відповідача не було підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП в силу примітки до ст. 210 КУпАП.

Крім іншого, відповідачем не дотримано процедури розгляду справи, позаяк додані до протоколу про адміністративне правопорушення клопотання позивача не були розглянуті, а штраф накладено у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 2101 КУпАП.

Так, 14.06.2024 приблизно о 09:50 год. позивач прибув до будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 , але оскільки під будівлею було багато людей, військовий на прохідній не впустив його та сказав очікувати. Почекавши приблизно 30-40 хвилин, позивач поїхав у своїх справах, оскільки не мав можливості очікувати далі. Отже, розгляд справи відбувся за його відсутності.

Таким чином, позивач просив скасувати винесену стосовно нього постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача № 730 від 14.06.2024, а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір.

26.08.2024 суддею було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та зупинено стягнення (у виконавчому провадженні № НОМЕР_5) на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 7350 від 14.06.2024 з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі в сумі 51000 грн (а.с. 36-37).

23.09.2024 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також задоволено клопотання позивача про виклик свідка ОСОБА_2 (а.с. 46-47).

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення, зміст яких повністю збігається з обставинами, викладеними у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з?явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не надав.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 10.06.2024 приблизно о 09 год. він разом зі своїм партнером по бізнесу ОСОБА_1 іхав у бік м. Хмельницький на автомобілі «Skoda Octavia», що належав останньому. ОСОБА_2 був за кермом, а ОСОБА_1 - біля нього на передньому пасажирському сидінні. Неподалік м. Хмельницький вони були зупинені працівником поліції, проте до їх транспортного засобу після зупинки замість нього підійшли озброєні люди у військовій формі, які почали вимагати пред?явити їм військово-облікові документи. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовилися це зробити, оскільки люди у військовій формі ігнорували їх вимогу пред?явити документи та підтвердити свої повноваження на перевірку таких документів. Згодом до них підійшов працівник СБУ, який оглянув їх паспорти, а також працівник поліції, який перевірив їх по базі - обидва повідомили, що не мають будь-яких претензій до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Коли вони вже збиралися їхати, один із чоловіків у військовій формі повідомив, що він викликав на місце слідчо-оперативну групу, після чого вони були вимушені чекати. Після приїзду на місце члени слідчо-оперативної групи разом із чоловіками у військові формі, посилаючись на отриману вказівку доставити їх у ІНФОРМАЦІЯ_1, примусом та погрозами змусили ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погодитися проїхати у місцевий ІНФОРМАЦІЯ_1, не пояснивши, з якою метою вони мають туди їхати. У ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надали паспорти та було з?ясовано, що вони обидва перебувають на обліку. ОСОБА_2 , який мав відстрочку, також пред?являв військово-обліковий документ. Згодом на ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення та призначено розгляд справи на 14.06.2024. Через декілька днів він із ОСОБА_1 приїхали до ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі останнього у розгляді справи. Біля ІНФОРМАЦІЯ_1 була велика черга людей, які прийшли оновлювати дані, проте до ОСОБА_1 протягом тривалого часу ніхто не вийшов та не запросив його всередину. Прочекавши більше півгодини, вони поїхали у своїх справах.

Заслухавши позивача та свідка, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням всі надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10.06.2024, 10 червня 2024 року об 11:00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану, а також під час дії особливого періоду не мав при собі військово-облікового документа, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 пп. 101 п. 1 додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів» № 1487 від 30.12.2022, - вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП (а.с. 10-11).

Відповідно до постанови № 7350 від 14.06.2024 у справі про адміністративне правопорушення, 10.06.2024 ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану, а також під час дії особливого періоду не мав при собі військово-облікового документа, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 пп. 101 п. 1 додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів», визначених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів» № 1487 від 30.12.2022, - чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 була винесена вказана постанова, за якою на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 грн (а.с. 12).

За диспозицією ч. 3 ст. 2101 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинене в особливий період порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

У примітці до ст. 210 КУпАП зазначається, що положення статей 210, 2101 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Як зазначається у ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993, у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (при цьому вимоги, зазначені у частині шостій статті 22, щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 р. згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024).

Як зазначається у абз. 3 пп. 101 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів» (додаток № 2), затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів» № 1487 від 30.12.2022, у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану призовники, військовозобов?язані та резервісти повинні мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються. Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 категорично заперечує факт вчинення інкримінованого йому правопорушення, стверджуючи, що на час пред?явлення до нього відповідної вимоги щодо надання військово-облікового документа такий документ у нього був наявний при собі, на підтвердження чого він додав до позову тимчасове посвідчення військовозобов?язаного № НОМЕР_2 від 22.07.1999 (а.с. 9), вказавши, що з певних міркувань відмовився пред?явити такий документ.

У той же час представник відповідача, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, отримавши позовну заяву з доданими до неї документами, не з?явився до суду та не надав відзив на позов, а також будь-яких доказів, які б підтверджували факт відсутності у ОСОБА_1 при собі військово-облікового документа на час пред?явлення відповідної вимоги.

При цьому суд наголошує, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності саме за те, що він не мав при собі військово-облікового документа, а не за непред?явлення такого документа на вимогу уповноваженої на перевірку таких документів посадової особи.

Крім іншого, з огляду на примітку до ст. 210 КУпАП, відповідачем також не було надано суду доказів неможливості отримання персональних даних ОСОБА_1 з інформаційно-комунікаційних систем, реєстрів та баз даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

У той же час постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а, який суд першої інстанції враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у цій адміністративній справі з огляду на положення ч. 5 ст. 242 КАС України.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що він був позбавлений можливості брати участь у розгляді справи та заявляти клопотання, оскільки коли він на визначені дату та час з?явився до будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 , всередину його протягом тривалого часу ніхто не запрошував (що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 ), після чого він поїхав у своїх справах, а пізніше поштою отримав копію постанови про накладення адміністративного стягнення, яка була винесена за результатами розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, крім іншого, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 279 КУпАП посадова особа, яка розглядає справу, після оголошення того, яка справа підлягає розгляду та хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Будь-яких доказів щодо спростування допущення особою, яка розглядала зазначену справу про адміністративне правопорушення, зазначених у позовній заяві порушень процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем надано не було (відеозапису тощо), а тому суду не залишається нічого іншого, крім як констатувати, що відповідні порушення мали місце.

Позбавлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, права брати участь у розгляді справи, давати пояснення та заявляти клопотання є грубим порушенням процесуальних права такої особи, передбаченими положеннями ст. 268 КУпАП, що є окремою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами правомірність винесення оскаржуваної постанови, за якою на позивача було накладене адміністративне стягнення, а також була грубо порушена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а відповідна справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача - закриттю, що з огляду на положення ч. 2 ст. 9 та ч. 3 ст. 286 КАС України буде належним та ефективним способом захисту прав позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, понесені та доведені позивачем судові витрати, що складаються зі сплати ним під час подання позову судового збору в розмірі 605,60 грн (а.с. 44), суд вважає за необхідне стягнути на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є відповідачем у справі і посадовою особою якого була винесена оскаржувана позивачем постанова.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72-77, 79, 139, 211, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 № 7350 від 14.06.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП у виді штрафу в розмірі 25500 грн, а відповідну справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн (шестисот п`яти гривень шістдесяти копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів із дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом десяти днів із дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

Суддя І.Г. Безкровний