Справа № 759/14501/24
Суддя: Твердохліб Ю. О.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14501/24

пр. № 2-а/759/166/24

09 жовтня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судового засідання Вінцковської О.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департамента патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департаменту патрульної поліції, у якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2548050 від 06.07.2024 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що постановою серія ЕНА № 2548050 від 06.07.2024 року УПП в Житомирській області в особі старшої інспектором 2-го взводу 3-ї роти 1 батальйону, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

Він вважає, що складання та винесення постанови є передчасним та абсолютно безпідставним, незаконним, оскільки інспектором не взято до уваги наступні фактичні обставини, а саме, що рухався він у населеному пункті с.Сташівка (шосе Р18) на межі 65-70 км, тобто, у допустимих межах. Пришвидшене водіння автомобілем було вимушеним, через те, що у позивача закінчились таблетки від тиску, які слід було терміново придбати, а до лікарні та аптечного пункту залишилось близько 200 - 300 метрів, на дворі була температура градусів «+25» - «+28». Рухаючись із швидкістю близько 70 км/год., у населеному пункті с.Сташівка (шосе Р18) 06.07.2024 року, близько 11:00 год. він побачив патрульний екіпаж поліції, який розташовувався за поворотом дороги, біля якого були припарковані ще декілька цивільних автомобілів. Патрульним в особі старшого інспектору 2-го взводу 3-ї роти 1 батальйону ОСОБА_2 було подано жезловий знак про зупинку. Він виконав вимогу та зупинився, відповідач представився і запропонував пред`явити документи, після цього повідомив, що він перевищив швидкість, чим порушив ПДР. Роз`яснивши поверхнево права, не з`ясувавши причини перевищення швидкості на «3 км/год», не з`ясувавши у достатній мірі особу водія (наявність III груп інвалідності по зору). Під час складання протоколу він пояснив, що перевищив швидкість з причині потреби термінового придбання та вживання ліків та показав пусту коробку з під пігулок, однак відповідача, ігноруючи усі його звернення склав протокол про адміністративне правопорушення.

Процесуальні дії

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. та 17.07.2024 року справа передана до провадження (а.с. 10-11).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.07.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 13-15).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.20-21).

19.08.2024 року до суду від Управління патрульної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому просять у задоволенні позову відмовити. Вказує, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2548050 від 06.07.2024 року винесеної інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , 06.07.2024 під час несення служби на автомобільній дорозі Р-18 8 км., за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam (серійний номер ТС000567) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу «TOYOTA YARIS HYBRID», номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_1 на автомобільній дорозі Р-18 8 км., керуючи т/з в зоні дії дорожнього знаку 5.49 «початок населеного пункту с. Станишівка», рухався зі швидкістю 73 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год. Зафіксовано приладом TruCam ТС000567. Портативний відеореєстратор Motorola VB 400 №475844, чим порушив п.12.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортного засобу, інспектор підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи. Інспектор, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, роз`яснив водію права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від позивача, в свою чергу, жодних клопотань не надходило. В подальшому інспектор прийняв рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача, оголосив постанову, роз`яснив порядок та строки оплати і оскарження та вручив другий примірник постанови водію, позивач отримав оскаржувану постанову, що підтверджується його підписом в графі 9.

Факт перевищення зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000567, на роздруківці з приладу файл міститься система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 50°13'33.43"N і географічна довгота 28°41'30.14"Е місця події, що знаходиться на місці вчинення адміністративного правопорушення, а саме автомобільна дорога Р-18 Житомир - Попільня - Сквира - Володарка - Ставище 8 км, де згідно листа Служби автомобільних доріг у Житомирській області № 05-03/2751 від 14.12.2021 розміщені дорожні знаки 5.49 (Станишівка).

Крім того, зазначають, що швидкість позивач перевищив на 23 км/год., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач не надав належних доказів,що він хворів на загрозливу для життя форму артеріальної гіпертензії (3 стадії), яка потребує постійного медикаментозного лікування.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департамент патрульної поліції свого представника у судове засідання не направили, повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 06.07.2024 року о 11:01 год. старшим інспектором 2-го взводу 3-ї роти 1 батальйону, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП (а.с. 5).

Згідно постанови серії ЕНА № 2548050 від 06.07.2024 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «TOYOTA YARIS HYBRID», номерний знак НОМЕР_1 на автомобільній дорозі Р-18 8 км., в зоні дії дорожнього знаку 5.49 «початок населеного пункту с. Станишівка», рухався зі швидкістю 73 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год. Зафіксовано приладом TruCam ТС000567. Портативний відеореєстратор Motorola VB 400 №475844, чим порушив п.12.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В якості доказу вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення Управлінням патрульної поліції в Житомирській області додано фото- і відеозапис з приладу TruCAM LTІ 20/20 № ТС000567.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух»(далі № 3353-XII) регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону № 3353-XII).

Пункт 1.10 Правил дорожнього руху визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 «Кінець населеного пункту», 5.47 «Населений пункт», 5.48 «Кінець населеного пункту».

Водночас,п. 12.4 Правил дорожнього руху передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

З наданого відповідачем фото- і відеозапису з приладу TruCAM LTІ 20/20 № ТС000567, вбачається, що вказаний матеріал відеофіксації містить запис руху транспортного засобу «TOYOTA YARIS HYBRID», номерний знак НОМЕР_1 , а також зафіксована швидкість руху 73 км/год.

Однак, надані відповідачем докази на підтвердження обставин вчинення правопорушення не містять відомостей стосовно того, що в зоні фіксації вимірювачем TruCAM LTІ 20/20 № ТС000567 о 11:00:14 год. 06.07.2024 року швидкості руху транспортного засобу «TOYOTA YARIS HYBRID», номерний знак НОМЕР_1 , були розміщені та діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками: 5.45 «Населений пункт»; 5.46 «Кінець населеного пункту» 5.70 «Фото, відеофіксування порушень».

Згідно з сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-MI/І-2903-20212 лазерний вимірювач, яким зафіксовано перевищення швидкості позивачем, TruСam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruСam LТІ 20/20», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ1912.

Крім того, «Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів», затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193, встановлено порядок проведення повірки засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до пункту 3 розділу IV цього Порядку, оформлення результатів періодичної, позачергової повірок та повірок після ремонту, результати позитивної повірки оформлюються свідоцтвом про повірку.

Цим же Порядком встановлюються параметри допустимої похибки засобів вимірювальної техніки.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26095, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 19 вересня 2022 року, чинного до 19 вересня 2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000780 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі:+ 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Однак, згідно наданого відеозапису, фіксація транспортного засобу «TOYOTA YARIS HYBRID», номерний знак НОМЕР_1 , здійснена після зафіксованої на TruCam швидкості у 73 км/ч, також наданий запис є нечітким.

Також судом враховується можливість похибки у вимірюваннях за умови тримання радару в руці, враховуючи рух приладу, що зафіксовано на відеозапису.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Отже, прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2024 у справі №758/8181/23.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем у цій справі не надано до суду доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70.

Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.

Суд зазначає, що ні оскаржена постанова, ні матеріали справи не містять достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належно встановленим технічним приладом.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Слід зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п,53 Рішення ЄСПЛ у справі « ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

У відповідності до ч.1 ст. 90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно ст.242 КАС України рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4009/04, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи, оскільки відсутні належні докази, які підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП що, в свою чергу, свідчить про необґрунтованість винесення відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування постанови є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом скасування такої постанови та закриття провадження у справі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до положень ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесені позивачем судові витрати відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72, 77, 90, 134, 139, 241-256, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департамента патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2548050 від 06 липня 2024 року, винесену інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Сейком Романом Руслановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач:Управління патрульної поліції в Житомирській області, адреса: Житомирська обл., м.Житомир, вул. Покровська, 96.

Відповідач:Департамент патрульної поліції, адреса: м.Київ, вул. Ф.Ернеста, 3, .

Повний текст рішення виготовлено 14.10.2024.

Суддя: Ю.О. Твердохліб