Справа № 140/3856/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/3856/24 пров. № А/857/16888/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З. М.,

суддів: Кузьмича С.М., Ніколіна В. В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі №140/3856/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення дій (головуючий суддя першої інстанції Ковальчук В.Д., місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту 29.05.2024),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення дій.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 20.09.2023 вона зверталася до відповідача зі скаргою з доданими документами в якій вимагала продовжити військову службу військовослужбовцю ОСОБА_2 , стосовно якого закрито кримінальне провадження № 0000211 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, за фактом ймовірного дезертирства військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, а також віддати наказ командиру військової частини НОМЕР_2 не порушувати законодавство України та виконати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі № 140/1056/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду по справі №140/1056/23 зобов`язано військову частину НОМЕР_2 розглянути протягом 15 днів з дня набрання законної сили цим рішенням заяву ОСОБА_1 від 19.07.2022. Зазначене рішення суду не стосується обов`язку військової частини НОМЕР_1 тому, що ця військова частина не була стороною в цій справі. Не являється військова частина НОМЕР_1 і правонаступником військової частини НОМЕР_2 . Суд роз`яснив, що позивач, на користь якої ухвалено судове рішення, не позбавлена можливості скористатися процедурою, передбаченою статтею 383 КАС України для захисту своїх прав.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. На думку скаржника, рішення суду першої інстанції постановлено без належної оцінки усіх письмових доказів, які долучено до справи. Зокрема, скаржник указує на те, що судом не взято до уваги та не дано юридичної оцінки витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) від 04.07.2019 року, зі змісту якого видно, що відомості до реєстру було внесено із самостійно виявленого прокурором джерела. Ця обставина, на думку скаржника свідчить про те, що призупинення військової служби ОСОБА_2 відбулося з порушенням Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», оскільки за правилами цього Закону призупинення військової служби можливе після внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви, повідомлення командира військової частини про вчинення кримінального правопорушення. Судом не вирішено під час судового розгляду усіх питань, визначених змістом статті 244 КАС України, тому рішення суду підлягає скасуванню. ОСОБА_1 просить апеляційний суд постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як установлено судом із матеріалів справи та долучених письмових доказів, що листом військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2023 № 1314/21/138 за підписом ТВО начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 фактично відмовлено у поновлені ОСОБА_2 на військовій службі, а також у вжитті дій, спрямованих на забезпечення виконання командиром військової частини НОМЕР_2 , що перебуває в його підпорядкуванні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 № 140/1056/23.

Зі змісту цього листа видно, що підставою для відмови у поновленні ОСОБА_2 на військовій службі стало те, що клопотання командира військової частини НОМЕР_2 про поновлення ОСОБА_2 на військовій службі до військової частини НОМЕР_1 не надходило. У відповідача відсутні необхідні документи на підставі яких можна поновити на військовій службі ОСОБА_2 , відсутнє підтвердження факту закриття кримінального провадження № 0000211 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України щодо останнього, а надані позивачем рішення судів не стосуються відповідача, оскільки він не виступав стороною в справі. Для вирішення даного питання позивачу рекомендовано звертатись до командира військової частини НОМЕР_2 .

19.07.2022 позивач звернулась до військової частини НОМЕР_2 із заявою про виплату грошового забезпечення за її чоловіка, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 19.07.2022.

До заяви позивач додала копію повідомлення (листа-відповіді) Донецької обласної прокуратури від 30.06.2022 №27-170ВИХ-22, відповідно до якого 05.08.2021 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000211 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України стосовно ОСОБА_2 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Не отримавши відповіді за результатами розгляду заяви від 19.07.2023 позивач оскаржила бездіяльність військової частини НОМЕР_2 до суду.

28.04.2023 Волинським окружним адміністративним судом по справі №140/1056/23 ухвалено рішення (яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2023), яким визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.07.2023 військовою частиною НОМЕР_2 про виплату грошового забезпечення її чоловіка, військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 .

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 розглянути протягом 15 днів з дня набрання законної сили цим рішенням заяву ОСОБА_1 від 19.07.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», прийняти відповідне рішення та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду заяви.

20.06.2023 позивач отримала лист військової частини НОМЕР_2 від 15.06.2023 №12290 за підписом ТВО командира, полковника ОСОБА_4 . Як видно зі змісту листа позивача проінформовано, що командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » наказом (по особовому складу) від 29.05.2020 № 151 ОСОБА_2 було призупинено військову службу у Збройних Силах України з 04.07.2019. Офіцери військової частини НОМЕР_2 знаходяться в розпорядженні командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), призначаються, звільняються з посад згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 , по факту військова частина є лише виконавцем. Станом на сьогоднішній день, старший лейтенант ОСОБА_2 не перебуває в списках особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Судом першої інстанції встановлено, що станом на час розгляду цієї справи рішення суду першої інстанції військової частиною НОМЕР_2 не виконано.

Позивач стверджувала, що військова частина НОМЕР_2 перебуває в оперативному командуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ). Командир цієї військової частини обізнаний з фактом закриття кримінального провадження стосовно військовослужбовця ОСОБА_2 та володіє документами, які підтверджують цей факт, про те командиром не виконано обов`язку щодо виконання рішення суду.

Як видно з відзиву на позов, відповідач пояснив, що командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » наказом (по особовому складу) від 29.05.2020 року №151, ОСОБА_2 було призупинено військову службу у Збройних Силах України з 04.07.2019 року на підставі витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 липня 2019 року (кримінальне провадження №0000211). Будь яких відомостей щодо закриття кримінального провадження яке було відкрито у відношенні до ОСОБА_2 до військової частини не надходило.

За інформацією з листа Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях вбачається що відомості щодо уточненого місцезнаходження ОСОБА_2 в центрі відсутні, підтверджуючої інформації про утримання в полоні до центру не надходило.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року. (далі Статут).

Положення Статуту поширюються на військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів.

Відповідно до ст.9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. ст. 26, 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

ч.1, 5 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції (254к/96-ВР) та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; поводити з гідністю й честю, не допускати самому і стримували інших від негідних вчинків.

Як установлено судом, 30.03.2015 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) (по стройовій частині) від 30.03.2015 року №77 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 07.03.2015 року №237 на посаду командира 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону з 29.03.2015 року був зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і вважався таким, що з 29.03.2015 року приступив до прийому справ та посади.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) (по стройовій частині) від 14.08.2015 року №192 старший лейтенант ОСОБА_2 вважався таким що, вибув в район проведення антитерористичної операції. 26.11.2015 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) № НОМЕР_4 було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення частини лейтенантом ОСОБА_2 .

Оцінюючи пояснення свідків події 20.08.2015 року, військова частина польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) дійшла висновку що, командир 1 механізованого взводу, 2 механізованої роти, 1 механізованого батальйону старший лейтенант ОСОБА_2 вважається таким, що самовільно залишив позиції ротного опорного пункту 20.08.2015 року та убув в напрямку незаконно створених збройних формувань.

27.02.2016 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) (по стройовій частині) № 53 внесені доповнення до деяких наказів командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) та викладено в наступні редакції: пп.17, п.2.1 від 20.08.2015 року №196: старшого лейтенанта ОСОБА_2 , командира 1 механізованого взводу 2. механізованої роти 1 механізованого батальйону, вважати таким, що самовільно залишив частину 20 серпня 2016 року.; пп.17, п.2.2 від 31.08.2015 року №202: старшому лейтенанту ОСОБА_2 , командиру 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, який самовільно залишив частину 20 серпня 2016 року призупинити виплату грошового забезпечення з 29 серпня 2015 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За правилами ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено: військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Керуючись вищезазначеними нормами, командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » наказом (по особовому складу) від 29.05.2020 року №151, ОСОБА_2 було призупинено військову службу у Збройних Силах України з 04.07.2019 року на підставі витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 липня 2019 року (кримінальне провадження №0000211).

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що в матеріалах справи є два документа, зокрема, копія витягу з ЄРДР від 04.07.2019 року щодо ОСОБА_2 за частини 3 статті 408 КК України, орган який здійснює досудове розслідування територіальне управління Державного бюро розслідування, розташоване у м. Краматорську (а.с. 44) та лист із спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил від 09.11.2021 №13-69, за змістом якого відомості щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 КК України не вносилися (а.с. 116).

З копії листа Донецької обласної прокуратури вбачається, що 05.08.2021 слідчим закрито провадження по кримінальному правопорушенню за ч. 3 ст. 408 КК України на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України (а.с. 17).

Як наполягає скаржник, цим письмовим документам суд під час розгляду справи не дав юридичної оцінки.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що виходячи зі змісту пункту 2 частини 2 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в кримінальному судочинстві.

Зокрема, внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР є процесуальною дією, порядок якої унормовано положеннями кримінального процесуального законодавства, тому такі дії не можуть розглядатися як владна управлінська функція.

Що стосується виключення відомостей з ЄРДР, то за висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 26.03.2019 №807/1456/17 чинне законодавство не передбачає виключення з Реєстру інформації, якою лише констатується факт здійснення процесуальної діяльності органів досудового розслідування та її результати, така інформація не впливає на юридичне становище позивача, не змінює характеру й обсягу його прав і обов`язків та існуючого стану правовідносин. Отже, заявлену позовну вимогу суди не можуть розглядати за правилами будь-якого судочинства.

Тому питання щодо внесення відомостей до ЄРДР чи виключення відомостей з ЄРДР щодо ОСОБА_2 не входить до компетенції вирішення адміністративного суду.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги про неповну оцінку судом обставин цієї справи є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

Що стосується вирішення спору по суті, в тому числі, і невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 по справі №140/1056/23, яким визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.07.2023 військовою частиною НОМЕР_2 про виплату грошового забезпечення її чоловіка, військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як установлено судом, до Військової частини НОМЕР_1 не надходили документи на підставі яких ставилося питання про поновлення на військовій службі ОСОБА_2 .

З врахуванням цієї обставини судом першої інстанції не встановлено в діях військової частини НОМЕР_1 бездіяльності.

Не покладено зобов`язання на військову частину НОМЕР_1 продовжити військову службу ОСОБА_2 рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 №140/1056/23.

Так, за змістом резолютивної частини цього рішення, військова частина НОМЕР_1 не була стороною у справі. Також військова частина НОМЕР_1 не є правонаступником військової частини НОМЕР_2 . Суд зазначив, у справі №140/1056/23 18.09.2023 виданий виконавчий лист та в даний час виконавчий лист перебуває на виконанні.

Як видно зі змісту оскаржуваного судового рішення, місцевим судом роз`яснено в мотивувальній частині, що відповідно до статті 383 КАС України позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд роз`яснив позивачу, що звернення до суду з окремою позовною заявою з питань дотримання виконання рішення суду іншою військовою частиною, яка не була учасником справи, не є належним способом захисту порушеного права.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Будь-яких інших підстав для зміни чи скасування судового рішення, які передбачено вимогами статей 315 319 КАС України в апеляційній скарзі представником відповідача не наведено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі №140/3856/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. В. Ніколін