Справа № 420/15162/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/15162/24

Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 16.07.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом Департаменту фінансів Одеської міської ради до Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, за участю третіх осіб: Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс, Комунального підприємства Агентство програм розвитку Одеси, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, про визнання протиправною та скасування вимоги в частині, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Департамент фінансів Одеської міської ради (далі ДФ ОМР) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області (далі Управління), за участю третіх осіб: Одеської міської ради (далі ОМР), Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс (далі ТОВ), Комунального підприємства Агентство програм розвитку Одеси (далі КП), Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (далі ДКВ), Департаменту міського господарства Одеської міської ради (далі ДКГ) та, з урахуванням заяви від 17.06.2024 року, просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 вимоги Управління про усунення виявлених порушень від 26.03.2024 року №260208-14/990-2024, згідно з якою Управління «вимагає забезпечити надходження до бюджету Одеської міської територіальної громади орендної плати за користування цілісним майновим комплексом, що перебуває у комунальній власності на суму 337947,19 тис. грн, відповідно до п.25 рішення Ради від 29.11.2023 №1618-УІІІ «Про бюджет Одеської міської територіальної громади на 2024 рік».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що з 28.11.2023 року по 19.02.2024 року (із зупиненням на період з 06.12.2023 року по 07.01.2024 року, з 09.01.2024 року по 17.01.2024 року) Управлінням проведено ревізію бюджету Одеської міської територіальної громади в ДФ ОМР за період з 01.01.2020 року по 30.09.2023 року.

За результатами ревізії Управлінням складено відповідний акт ревізії від 22.02.2024 року №11-30/4 (далі - Акт ревізії).

Позивач листом від 04.03.2024 року №05-12-104/361/1 надав заперечення до Акта.

Управління листом від 26.03.2024 року №260208-14/990-2024 надало висновок на заперечення ДФ ОМР та повідомило про їх неприйняття у зв`язку з тим, що, на думку Управління, вони не спростовують порушень, викладених в Акті.

За наслідками ревізії бюджету Одеської міської територіальної громади в ДФ ОМР, Управлінням складено вимогу від 26.03.2024 року №260208-14/990-2024 про усунення виявлених порушень (далі - Вимога), відповідно до пункту 2 якої Управління «вимагає від ДФ ОМР забезпечити надходження до бюджету Одеської міської територіальної громади орендної плати за користування цілісним майновим комплексом, що перебуває у комунальній власності на суму 337947,19 тис.грн., відповідно до п.25 рішення Ради від 29.11.2023 №1618-VIII «Про бюджет Одеської міської територіальної громади на 2024 рік».

Судом також було встановлено, що на підставі рішення ОМР від 17.12.2003 року №2038-XXIV «Про затвердження проекту договору оренди цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» між ОМР та ТОВ укладено договір оренди цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» від 17.12.2003 року (далі -Договір 2003 року) строком на 49 років - до 31.12.2052 року.

Відповідно до п.1.1 Договору 2003 року ОМР (далі також - Орендодавець) передає, а ТОВ (далі також - Орендар) приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс КП «Одесводоканал», склад і вартість якого визначено відповідно до наведених актом оцінки, протоколу про результати інвентаризації та передавального балансу цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал», складеного станом на 30.09.2003 року, вартість якого становить 285566200 (двісті вісімдесят п`ять мільйонів п`ятсот шістдесят шість тисяч двісті) гривень.

Згідно з п.1.4 Договору 2003 року після його укладення КП «Одесводоканал» реорганізовується шляхом приєднання до Орендаря в установленому законодавством порядку.

Згідно п.1.7 Договору 2003 року до орендованого цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» Орендар здійснює додаткове приймання мереж та споруд водопостачання і водовідведення (надалі об`єкти) за ринковою вартістю.

Згідно п.3.1 Договору 2003 року орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 року №786 і становить 3% від залишкової вартості основних засобів цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал», що складає без ПДВ 8566986 (вісім мільйонів п`ятсот шістдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят шість гривень) гривень на рік, відповідно на перший місяць оренди 713915,50 (сімсот тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 50 коп) гривень.

Відповідно до п.3.2 Договору 2003 року орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

В подальшому, між ОМР та ТОВ було укладено додаткову угоду до Договору 2003 року, затверджену рішенням ОМР від 05.04.2007 року №1167-V (далі - Додаткова угода від 05.04.2007 року).

Зокрема, згідно з Додатковою угодою від 05.04.2007 року пункт 1.7 Договору викладався в новій редакції, відповідно до якої до орендованого цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» Орендар здійснює додаткове приймання мереж та споруд водопостачання і водовідведення за ринковою вартістю. Оцінка здійснюється Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу ОМР у відповідності до Методики, затвердженої КМУ, за рахунок коштів цільового фонду міського бюджету. Подальша передача Орендареві здійснюється по акту приймання-передачі та згідно з рішенням ОМР.

Згідно з Додатковою угодою від 05.04.2007 року Договір 2003 року доповнювався пунктом 3.9, яким передбачалося, що орендна плата за об`єкти, додатково прийняті Орендарем до оренди з моменту придбання законної сили додаткової угоди, регламентуючої порядок приймання додаткових об`єктів, незалежно від їх вартості, встановлюється єдиною в розмірі 1 (однієї) гривні.

Договір 2003 року залишається чинним і на сьогодні.

Як було встановлено Управлінням в ході ревізії, протягом 2020-2022 років та січня-вересня 2023 року за оренду цілісного майнового комплексу від ТОВ до бюджету територіальної громади надійшло 227 млн. грн. орендної плати.

16.02.2012 року, з метою проведення проектних та будівельних робіт з реконструкції магістральної частини системи водо відведення Південного басейну каналізування м.Одеси в рамках проекту «Розвиток міської інфраструктури», Виконавчим комітетом ОМР прийнято рішення №54, яким замовником відповідних робіт з проектування та проведення робіт призначено КП.

Рішенням Виконавчого комітету ОМР від 21.06.2012 року №244 КП визначено балансоутримувачем нежитлової будівлі каналізаційної насосної станції №6Б та незавершених будівництвом інженерних споруд: стволу №2 та каналізаційного колектора глибокого залягання.

18.06.2013 року ОМР прийнято рішення від №3519-VI «Про надання згоди на виключення будівлі КНС №6Б із орендованого майна цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» та на списання з балансу КП основних засобів».

18.07.2013 року ОМР прийнято рішення від №3669-VI «Про надання згоди на виключення об`єктів незавершеного будівництва тунельного каналізаційного колектора глибокого залягання та технологічного вентиляційного оглядового колодязя стволу №2 із орендованого майна цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал».

12.05.2014 року між ОМР та ТОВ були укладені додаткові угоди до Договору 2003 року, згідно з якими за актом прийому-передачі від 12.05.2014 року зі складу цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» виключено:

- будівлю КНС №6Б;

- об`єкт незавершеного будівництва - технологічний вентиляційний оглядовий колодязь стволу №2 (пров. Кордонний, 3г);

- об`єкт незавершеного будівництва - тунельний каналізаційний колектор глибокого залягання, розташований під землею на глибині від 4 м до 30 м між стволами №1 (Аркадія) та №2 (пров. Кордонний, 3г).

З 2013 року КНС №6Б та об`єкти незавершеного будівництва - тунельний каналізаційний колектор глибокого залягання та технологічний вентиляційний оглядовий колодязь стволу №2 були виключені зі складу цілісного майнового комплексу.

В подальшому, в рамках Проекту розвитку міської інфраструктури від 26.05.2008 року №4869-UA були збудовані та реконструйовані об`єкти магістральної частини водовідведення Південного басейну каналізування м.Одеси, зокрема, була проведена реконструкція КНС №6Б, КНС №7А, тунелю глибинного залягання, напірного колектору.

Сертифікатом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 25.12.2014 року серія ІУ №896 засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу): «Реконструкція магістральної частини системи водовідведення Південного басейну каналізування м.Одеси - реконструкція тунельного каналізаційного колектора глибокого залягання від шахти №1 до шахти №2 (у межах земель його розміщення), м.Одеса, від Аркадії до провулку Кордонний, 3-Г».

Також, сертифікатом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 25.12.2014 року серія ІУ №897 засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу): «Реконструкція магістральної частини системи водовідведення Південного басейну каналізування м.Одеси - будівництво напірного колектору від КНС №7А до КНС №6Б (у межах земель розміщення існуючих інженерних мереж), м.Одеса, від провулку Кордонний, 3-Г до вул.Львівська».

21.08.2015 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області видані свідоцтва:

№42644733 про право власності на нерухоме майно каналізаційну насосну станцію №6Б за адресою: м.Одеса, вул.Алмазна, 36, загальною площею 1882,2 кв.м;

№42648874 про право власності на нерухоме майно каналізаційну насосну станцію №7А за адресою: м.Одеса, пров.Кордонний, 3-Г, загальною площею 1800,6 кв м.

04.10.2017 року Виконавчим комітетом ОМР прийнято рішення №365 «Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади міста Одеси в особі ОМР на каналізаційні насосні станцій розташовані в м.Одесі, та закріплення такого майна за КП на праві господарського відання».

Наведеним рішення було вирішено зареєструвати право комунальної власності територіальної громади м.Одеси в особі ОМР на каналізаційну насосну станцію №6Б, розташовану за адресою: м.Одеса, вул.Алмазна, 36, та каналізаційну насосну станцію №7А, розташовану за адресою: м.Одеса, пров.Кордонний, 3-Г, із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про належного суб`єкта цього права - територіальну громаду міста Одеси в особі ОМР та закріпити зазначене нерухоме майно за КП на праві господарського відання.

20.11.2014 року між КП (далі також - замовник) та ТОВ (далі також - виконавець) укладено договір по виконанню робіт із технічного обслуговування №366 (далі - Договір по виконанню робіт), відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконувати роботи, пов`язані з технічним обслуговуванням не введеного в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта «Магістральна частина системи водовідведення Південного басейну каналізування м.Одеси».

Відповідно до п.5.1 Договору по виконанню робіт він діє до дати вирішення питання щодо правового статусу об`єкта та передачі його у користування.

Пунктом 1.3 Договору по виконанню робіт передбачено, що для виконання робіт за цим договором ТОВ долучає власних фахівців, в обов`язки яких входить: контроль за роботою технологічного обладнання: зміна режиму технічного обладнання: технічне обслуговування операторами сміттєутримуючих решіток та видалення із приміщення утриманого решітками сміття; зміна режиму подачу стічних вод до грабельного відділення в залежності від погодних умов та часу доби; контролювати роботу контрольних вимірювальних приладів: вести технічні журнали: проводити дрібний поточний ремонт технологічного та електричного обладнання без проведення розбору вузлів та механізмів; проводити перемикання на електричному обладнанні, по 10 та 0,4 кВ; підтримувати належний санітарний стан об`єкта та прилеглої території.

26.08.2015 року між КП та ТОВ укладено додаткову угоду №1 до Договору по виконанню робіт, згідно із якою, серед іншого:

- пункт 1.1 Договору по виконанню робіт викладено в новій редакції: «замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконувати роботи, пов`язані з технічним обслуговуванням закінчених будівництвом та введених в експлуатацію у встановленому порядку об`єктів»;

- пункт 5.1 Договору по виконанню робіт викладено в наступній редакції: договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до передачі об`єктів у користування (концесію, оренду, тощо). Договір може бути достроково розірвано лише за згодою сторін;

- Договір по виконанню робіт було доповнено розділом 3 «Межі технічного обслуговування», відповідно до п.3.2 якого виконавець контролює на об`єктах роботу технічного обладнання, виконання своїми або залученими працівниками вимог техніки безпеки, правил охорони праці, електробезпеки та пожежної безпеки, а також зобов`язаний нести відповідальність за можливі у зв`язку із їх порушеннями нещасні випадки чи інші негативні наслідки.

Крім того, 29.10.2014 року ОМР прийнято рішення №5578-VІ «Про погодження пропозиції передачі частини магістральної системи водовідведення Південного басейну каналізування м.Одеси у концесію».

Наведеним рішення було вирішено, зокрема, погодити пропозицію Виконавчого комітету ОМР щодо передачі в концесію частини магістральної системи водовідведення Південного басейну каналізування м.Одеси, що складається з КНС №6Б за адресою: м.Одеса, вул.Алмазна, 36; КНС №7А за адресою: м.Одеса, пров.Кордонний, 3-Г; напірного колектора від КНС №7А до КНС №6Б, розташованого у м.Одесі від пров.Кордонний, 3-Г до вул.Львівська та тунельного каналізаційного колектора глибокого залягання від шахти №1 до шахти №2, розташованого у м.Одесі від Аркадії до пров.Кордонний, 3-Г.

В подальшому, 20.03.2019 року ОМР прийнято рішення №4368-VІІ «Про погодження пропозиції передачі частини магістральної системи водовідведення Південного басейну каналізування м.Одеси в оренду», яким міська рада погодилася з пропозицією Виконавчого комітету ОМР передати в оренду частину магістральної системи водовідведення Південного басейну каналізування м.Одеси, що складається з КНС №6Б за адресою: м.Одеса, вул.Алмазна, 36; КНС №7А за адресою: м.Одеса, пров.Кордонний, 3-Г; напірного колектора від КНС №7А до КНС №6Б, розташованого у м.Одесі від пров.Кордонного, 3-Г до вул.Львівської, та тунельного каналізаційного колектора глибокого залягання від шахти №1 до шахти №2, розташованого у м.Одесі від курортно-пляжного комплексу «Аркадія» до пров.Кордонного, 3-Г.

Наведеним рішенням було доручено ДМГ спільно з КП протягом 6-ти місяців з дати прийняття рішення здійснити організаційно-технічну підготовку об`єкта оренди до передачі, зазначеного у пункті 1 цього рішення (провести інвентаризацію основних засобів і товарно-матеріальних цінностей у складі об`єкта; впорядкувати і відновити технічну та будівельну документацію; розробити і погодити у встановленому чинним законодавством України порядку конкурсну документацію та надати її на затвердження ОМР).

Рішенням ОМР №988-VIІI від 28.09.2022 р. погоджено продовження строку організаційно-технічної підготовки частини магістральної системи водовідведення Південного басейну каналізування м.Одеси до передачі в оренду, встановленого рішенням ОМР від 20.03.2019 р. №4368-VII, до 31 жовтня 2022 року.

Також, ДМГ звертався до Міністерства розвитку громад та території України з листом від 04.10.2022 року №01-66/554 вих щодо погодження оцінки вартості об`єкта оренди та конкурсної документації.

Проте, Міністерство розвитку громад та територій України листом від 01.11.2022 року №7/11/11579-22 не погодило умови конкурсу на право отримання в оренду об`єктів у сфері водовідведення частини магістральної системи водовідведення Південного басейну каналізування міста Одеси, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Одеси.

У вказаному листі Міністерство розвитку громад на території України зазначило про те, що «у наданому пакеті документів відсутня інформація чи є зазначений об`єкт цілісним майновим комплексом».

29.11.2023 року ОМР прийнято рішення №656-VII «Про погодження продовження строку організаційно-технічної підготовки частини магістральної системи водовідведення Південного басейну каналізування м. Одеси до передачі в оренду» - до 28.11.2024 року.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідні об`єкти (КНС №6Б, КНС №7А, напірний колектор від КНС №7А до КНС №6Б, тунельний каналізаційний колектор глибокого залягання) не були передані ані в концесію, ані в оренду в установленому порядку, що, за висновком акту ревізії, призвело до недоотримання доходів бюджетом громади за ревізійний період на загальну суму 337947,19 тис.грн. та нанесення йому матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму (т.1 а.с.107-108).

При цьому, спірною Вимогою відповідача саме на ДФ ОМР покладено обов`язок забезпечити надходження до бюджету Одеської міської територіальної громади саме орендної плати за користування цілісним майновим комплексом, що перебуває у комунальній власності, на вказану суму 337947,19 тис.грн.

Вважаючи вищенаведений висновок та вимогу відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідні об`єкти не були передані ані в концесію, ані в оренду в установленому порядку, що в тому числі обумовлено проаналізованими судом обставинами, у той час як строк організаційно-технічної підготовки до передачі в оренду ще не завершений.

Суд також зазначив, що при розрахунку збитків Управлінням була взята оцінка спірних об`єктів як окремих об`єктів нерухомого майна, а не цілісного майнового комплексу. Крім цього, Управлінням повинно було бути враховане визначене рішенням ОМР 29.06.2022 року №969-VIII нарахування 50% розміру орендної плати, однак цього зроблено не було.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затверджений Постановою КМУ від 20.04.2006 року №550 (далі - Порядок №550).

Відповідно до абз. 8 п.3 Порядку №550 об`єкт контролю - підконтрольна установа та її відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також суб`єкт господарювання незалежно від форми власності, який не віднесено Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» до підконтрольних установ та у якого здійснюється державний фінансовий контроль на підставі судового рішення, ухваленого у кримінальному провадженні.

Згідно з абз.14 п.3 Порядку №550 ревізія місцевого бюджету - форма контролю за виконанням функцій із складання і виконання місцевого бюджету, яка полягає в одночасному проведенні ревізій стану дотримання вимог бюджетного законодавства місцевими фінансовими органами, органами Казначейства і учасниками бюджетного процесу, що здійснюють управління коштами відповідного місцевого бюджету чи комунальним майном та/або їх використовують.

Як вбачається з Акта ревізії, Управлінням було проведено ревізію бюджету Одеської міської територіальної громади (бюджету міста Одеси) в ДФ ОМР за період з 01.01.2020 року по 30.09.2023 року.

При цьому, в Акті зазначено, що підчас ревізії бюджету Одеської міської територіальної громади проведені окремі ревізії фінансово-господарської діяльності виконавчих органів ОМР та комунальних підприємств за період з 01.01.2020 року по 30.09.2023 року, а саме: Виконавчого комітету ОМР, Департаменту земельних ресурсів ОМР, Департаменту культури, міжнародного співробітництва та європейської інтеграції ОМР, Управління капітального будівництва ОМР, Управління дорожнього господарства ОМР, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руку ОМР, Департаменту муніципальної безпеки ОМР, КП «Одестранспарксервіс», КП «Міськзелентрест», КП «Одескомунтранс».

Програмою ревізії бюджету Одеської міської територіальної громади (бюджету міста Одеси) в ДФ ОМР за період з 01.01.2020 року по 30.09.2023 року, затвердженою заступником голови Державної аудиторської служби України 22.11.2023 року, визначено мету ревізії: перевірка дотримання законодавства під час формування (складання, розгляд, затвердження), виконання і звітування про виконання місцевих бюджетів, функціонування системи внутрішнього контрою та стану внутрішнього аудиту.

Тобто, в даному випадку мала місце ревізія місцевого бюджету з такими визначеними об`єктом та предметом перевірки:

об`єкт перевірки: місцевий фінансовий орган ДФ ОМР;

предмет перевірки: перевірка дотримання законодавства під час формування (складання, розгляд, затвердження), виконання і звітування про виконання місцевих бюджетів, функціонування системи внутрішнього контрою та стану внутрішнього аудиту;

питаннями ревізії в частині дотримання законодавства під час складання та розгляду прогнозу місцевого бюджету і прийняття рішення щодо нього, складання та розгляду проекту бюджету та прийняття рішення про місцевий бюджет визначено:

дотримання законодавства під час складання та схвалення прогнозу місцевого бюджету, та складання та ухвалення рішення про місцевий бюджет;

дотримання актів законодавства з питань планування дохідної частини бюджету;

дотримання актів законодавства з питань планування видаткової частини бюджету та кредитування;

дотримання законодавства під час складання документів, які застосовуються в процесі виконання бюджету.

Як вбачається зі змісту Акта ревізії та Вимоги, за результатом перевірки діяльності ДФ ОМР Управлінням, серед іншого, встановлено надходження до бюджету громади (бюджету міста) протягом 2020-2022 років та січня-вересня 2023 року коштів за оренду цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» за КБКД 22080400 «Надходження від орендної плати за користування цілісним майновим комплексом та іншим майном, що перебуває у комунальній власності» (226778,7 тис. грн., в тому числі у 2020 році - 50471,0 тис. грн., у 2021 році - 54985,7 тис. грн., у 2022 році - 65333,2 тис. грн. та протягом січня-вересня 2023 року - 55 988,8 тис. грн.).

Проте, Управління вбачає порушенням актів законодавства щодо планування дохідної частини бюджету «незабезпечення Радою та ДКВ передачі в оренду збудованих та реконструйованих каналізаційної насосної станції КНС №6Б, каналізаційної насосної станції КНС №7А, тунелю глибинного залягання, напірного колектору» (наведені об`єкти раніше були у складі цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал», проте у 2013 році були виключені зі складу цілісного майнового комплексу та після їх реконструкції та введення в експлуатацію з 2016 року право власності на КНС зареєстровано як на окремі об`єкти нерухомого майна).

Так, в обґрунтування пункту 2 Вимоги Управлінням зазначено, що упродовж ревізійного періоду збудовані та реконструйовані КНС №6Б, КНС №7А, тунель глибокого залягання та напірний колектор, в порушення вимог ч.2 ст.9 Закону України від 03.10.2019 №157-IX «Про оренду державного та комунального майна», п.2 Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності територіальної громади м.Одеси, затвердженої рішенням ОМР від 30.11.2019 №4214-VII та Додатку №1 «Орендні ставки за використання цілісних майнових комплексів комунальної власності територіальної громади міста Одеси» до Методики №4214, безоплатно (без укладання Радою договору оренди) використовуються ТОВ для надання послуг з водопостачання та водовідведення, що призвело до недоотримання бюджетом Одеської міської територіальної громади орендної плати за користування цілісним майновим комплексом, що перебуває у комунальній власності, на загальну суму 337947,19 тис. грн., чим йому завдано матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

Вказані наслідки, згідно Акту ревізії, настали через неналежне виконання ДМГ (в.о. директора Жеман Д.О., директор Мостовських H.L), КП (директор Теплицький В.С., в.о. директора ОСОБА_1 , Мілевський В.Л.), ДКВ (директор Спектор О.В., в.о. директора Делійський О.А., директор ОСОБА_2 ), постійною комісією Ради з питань житлово-комунального господарства (голова Іваницький О.В.) рішень Ради №4368-VIІ, №988-VIII, незабезпечення Радою та ДКВ передачі в оренду збудованих та реконструйованих КНС №6Б, КНС №7А, тунелю глибинного залягання, напірного колектору, вартістю 734691,0 тис. грн. (станом на 31.12.2019), які в порушення вимог ч.2 ст.9 Закону України від 03.10.2019 №157-IX «Про оренду державного та комунального майна», п.2 Методики №4214 та Додатку №1 «Орендні ставки за використання цілісних майнових комплексів комунальної власності територіальної громади міста Одеси» до Методики №4214, безоплатно (без укладання Радою договору оренди) використовуються ТОВ для надання послуг з водопостачання та водовідведення.

При цьому, вказаний перелік суб`єктів владних повноважень не містить ДФ ОМР, як орган, діями/бездіяльністю якого в тому числі завдано вказану шкоду.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п.29 ч.1 ст.64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать надходження від орендної плати за користування майновим комплексом та іншим майном, що перебуває в комунальній власності, засновником яких є сільські, селищні, міські ради.

Тобто, кошти в розмірі 337947,19 тис. грн., про які йдеться в оскаржуваній вимозі Управління, не є орендною платою в розумінні норм чинного законодавства.

Таким чином, визначені Управлінням нібито наявні порушення знаходяться за межами орендних відносин, які завжди засновуються на відповідному договорі, а знаходяться в площині управління об`єктами комунальної власності.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що питання управління об`єктами комунальної власності не було предметом ревізії Управління та не передбачено програмою ревізії бюджету Одеської міської територіальної громади (бюджету міста Одеси) в ДФ ОМР за період з 01.01.2020 р. по 30.09.2023 р., затвердженою 22.11.2023р. заступником голови Державної аудиторської служби України.

Більш того, п.25 рішення ОМР «Про бюджет Одеської міської територіальної громади на 2024 рік» від 29.11.2023р. №1618-VIII (на яке міститься посилання в оскаржуваній вимозі) передбачено, що кошти за оренду майна, яке перебуває в комунальній власності та передається в оренду ДКВ, у тому числі податок на додану вартість, перераховуються орендарями на рахунок ДКВ, відкритий у Державній казначейській службі України у місті Києві. Не пізніше наступного робочого дня після зарахування коштів на вищезазначений рахунок ДКВ перераховує кошти без податку на додану вартість на рахунок Казначейства України (ЕАП), відкритий для виконання бюджету Одеської міської територіальної громади за кодом бюджетної класифікації 22080400 «Надходження від орендної плати за користування майновим комплексом та іншим майном, що перебуває в комунальній власності Одеської міської територіальної громади». Остаточний розрахунок з бюджетом проводиться протягом 10 календарних днів місяця, наступного, за звітним. Податок на додану вартість перераховується ДКВ до державного бюджету в порядку та терміни, |встановлені Податковим кодексом України.

Апеляційний суд наголошує, що ч.3 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» передбачено, що здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов, зокрема, 2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом.

При цьому, законами України щодо оренди, які зазначено вище, визначено, що орендна плата є визначеною договором платою за користування майном.

Тобто, ключовим питанням при визначенні плати за користування об`єктами комунальної власності як орендної, є встановлення наявності укладеного договору оренди.

Разом з тим, як зазначає позивач та треті особи, не заперечує відповідач та підтверджується матеріалами справи, договору оренди щодо КНС №6Б, КНС №7А, тунелю глибокого залягання та напірного колектору ОМР не було укладено.

На думку колегії суддів, відсутність укладеного договору оренди на окремі об`єкти нерухомості (КНС № 6Б, КНС № 7А, тунелю глибинного залягання, напірного колектору) позбавляє ДФ ОМР будь-яких правових підстав для «планування» цих надходжень як «дохідної частини бюджету».

Також, за посиланням самого ж контролюючого органу в Акті ревізії від 22.02.2024р. №11-30/4, відповідно до рішень ОМР про бюджет громади (міста) контроль за виконанням планових показників з надходження доходів до бюджету громади (бюджету міста) по платі за оренду цілісних майнових комплексів, у тому числі TOB, покладено на ДКВ.

Згідно з Положенням про ДКВ, затвердженим рішенням ОМР від 17.03.2021р. №137-VIII, він є виконавчим органом ОМР. Департамент є юридичною особою, має рахунки в органах Державної казначейської служби України, гербову печатку з власним найменуванням, штампи і бланки.

Департамент забезпечує реалізацію місцевої політики у сфері управління, ефективного використання та збереження майна комунальної власності територіальної громади м.Одеси, є органом приватизації об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Одеси (п.2.1 Положення).

Департамент є уповноваженим органом, який виступає орендодавцем щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна і споруд, майна, що не увійшло до статутного капіталу, перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Одеси, за виключенням майна, орендодавцем якого уповноважено виступати інший виконавчий орган Одеської міської ради (пункт 2.2 Положення).

На Департамент покладені наступні функції, зокрема, реалізація єдиної політики управління об`єктами права комунальної власності територіальної громади міста Одеси; здійснення повноважень орендодавця майна комунальної власності територіальної громади міста Одеси, а також контролю за повнотою та своєчасністю внесення орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів, нерухомого майна, будівель, приміщень, споруд комунальної форми власності.

З наведеного вбачається, що укладення договорів оренди нерухомого майна, а також контроль за повнотою та своєчасністю внесення орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів як і за виконанням планових показників з надходження доходів до бюджету громади (бюджету міста) по платі за оренду цілісних майнових комплексів, не відноситься до повноважень об`єкта контролю ДФ ОМР, про що вірно зазначив суд 1-ї інстанції.

З системного аналізу вищенаведених правових норм та обставин справи можна дійти висновку, що ані Бюджетним кодексом України, ані Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР, ані Положенням про ДФ ОМР, затвердженим рішенням ОМР від 25.04.2018р. №3173-УІІ, ані будь яким іншим нормативно-правовим актом не передбачено повноважень ДФ ОМР на передачу в оренду нерухомого майна комунальної власності або ж повноважень на «забезпечення надходження до бюджету орендної плати» будь-яким іншим чином, в тому числі за відсутності відповідного договору оренди.

При цьому, ДКВ згідно з актом ревізії від 22.02.2024р. №11-30/4 не був об`єктом контролю проведеної Управлінням ревізії.

В доводах апеляційної скарги апелянт, посилаючись на п.36 ч.1 ст.2 та ч.2 ст.111 Бюджетного кодексу України та Положення про ДФ ОМР, затверджене рішенням Ради від 25.04.2018 року №3173-VII, зазначав, що посадовими особами відповідача правомірно задокументовано факти встановлених порушень та належно досліджено суть порушень в частині повноважень позивача. На думку апелянта, суть порушення полягає в недоотриманні бюджетом доходів, що спричинене безоплатним використанням комунального майна через бездіяльність органів місцевого самоврядування.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта необґрунтованими, оскільки чинне національне законодавство, а саме, ст.20 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» визначає, що державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень.

Вказана стаття повністю узгоджується з ч.2 ст.19 Конституції України, яка означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Разом з цим, ані Закон України «Про місцеве самоврядування в України», ані Положення про ДФ ОМР, ані Бюджетний кодекс України не передбачає ні права, ні обов`язку позивача надсилати листи іншим виконавчим органам ОМР щодо укладення договорів оренди, оскільки ці дії фактично будуть втручанням у повноваження таких органів.

Як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, викладене в цілому свідчить про те, що фактично під виглядом перевірки об`єкта контролю ДФ ОМР було здійснено перевірку діяльності зовсім інших суб`єктів, тоді як винесення Управлінням вимоги ДФ ОМР «забезпечити надходження до бюджету Одеської міської територіальної громади орендної плати відповідно до п. 25 рішення Ради від 29.11.2023 №1618-VIII «Про бюджет Одеської міської територіальної громади на 2024 рік» покладає на позивача відповідальність за дії та рішення інших органів, що є безпідставним.

В ході розгляду справи представники відповідача не заперечували того факту, що після виключення на підставі рішення ОМР від 18.07.2013 року №3669-VI «Про надання згоди на виключення об`єктів незавершеного будівництва тунельного каналізаційного колектора глибокого залягання та технологічного вентиляційного оглядового колодязя стволу №2 із орендованого майна цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» та додаткової угоди між ОМР та ТОВ від 12.05.2014 року до Договору 2003 року зі складу цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» будівлі КНС №6Б, об`єкту незавершеного будівництва - технологічний вентиляційний оглядовий колодязь стволу №2 (пров.Кордонний, 3г), об`єкту незавершеного будівництва - тунельний каналізаційний колектор глибокого залягання, розташований під землею на глибині від 4 м до 30 м між стволами №1 (Аркадія) та №2 (пров.Кордонний, 3г), розмір орендної плати по Договору 2003 року не змінився, тобто виключення вказаного майна з цілісного майнового комплексу не призвело до недоотримання/зменшення орендних платежів за цим договором оренди.

Згідно Акту ревізії, в ході її проведення відповідачем не було встановлено випадків неперерахування до бюджету громади коштів, отриманих від продажу та оренди комунального майна протягом 2020-2022 років та січень-вересень 2023 року (т.1 а.с.100).

Водночас, згідно Акту ревізії, відповідач прийшов до висновку, що через неналежне виконання ДКГ, КП, ДКВ, постійною комісією ОМР з питань житлово-комунального господарства рішень Ради №4368-VII та №988-VIII, незабезпечення ОМР та ДКВ передачі в оренду вказаного вище спірного майна вартістю 734691,0 тис.грн., бюджету територіальної громади завдана матеріальна шкода в розмірі 337947,19 тис.грн. (т.1 а.с.107-108).

У судовому засіданні представники відповідача вказану суму в розмірі 337947,19 тис.грн. кваліфікували вже як упущену вигоду, недоотриману внаслідок не передання в оренду чи концесію зазначеного спірного майна, яка повинна бути стягнута з ТОВ.

Таким чином, в ході розгляду справи відповідач кваліфікував вказану суму в розмірі 337947,19 тис.грн. фактично трьома різними правовими категоріями недоотримана орендна плата, матеріальні збитки, упущена вигода, що, очевидно, мають різну природу як підстав виникнення, так і механізмів стягнення/відшкодування.

Разом з тим, ні Акт ревізії, ні Вимога, ні доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих пояснень, яким саме чином і саме ДФ ОМР (в межах визначених повноважень) має забезпечити надходження до бюджету орендної плати, якщо договір оренди відповідного майна уповноваженим на це суб`єктом не укладався, і які саме дії позивача будуть вважатися виконанням цієї вимоги за відсутності орендних відносин.

Отже, на переконання апеляційного суду, зміст пункту 2 Вимоги не відповідає критерію обґрунтованості та не є «законною вимогою», оскільки не містить чітких, конкретних і зрозумілих приписів чи визначених конкретних дій у межах закону, обов`язкових до виконання позивачем, з урахуванням його компетенції, для усунення виявлених порушень, які зазначені у Вимозі.

Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта на можливість направлення листів позивачем до інших виконавчих органів Одеської міської ради, оскільки таке не ґрунтується на приписах законів України.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що, як зазначалося вище, пунктом 2 Вимоги Управління «вимагає забезпечити надходження до бюджету Одеської міської територіальної громади орендної плати за користування цілісним майновим комплексом, шо перебуває у комунальній власності на суму 337947,19 тис. грн., відповідно до п.25 рішення Ради від 29.11.2023 № 1618-VІII «Про бюджет Одеської міської територіальної громади на 2024 рік».

Проте, при складанні пункту 2 Вимоги Управлінням не враховано те, що цілісний майновий комплекс КП «Одесводоканал», що є комунальною власностю, перебуває в оренді ТОВ ще з 2003 року, та весь цей час на підставі договору оренди до міського бюджету надходить відповідна орендна плата.

Так, відповідно до ст.3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 року №2269-ХХІІ (в редакції від 07.02.2002 року, чинній на момент укладення Договору) відносини щодо оренди державного майна, майна, шо належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності. регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 року №2269-ХХІІ термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Частиною 3 ст.10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 року №2269-ХХІІ визначено, що умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Згідно з Додатковою угодою від 05.04.2007 року пункт 1.7 Договору 2003 року викладався в новій редакції, відповідно до якої до орендованого цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» Орендар здійснює додаткове приймання мереж та споруд водопостачання і водовідведення за ринковою вартістю. Оцінка здійснюється Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу ОМР у відповідності до Методики, затвердженої КМУ, за рахунок коштів цільового фонду міського бюджету. Подальша передача Орендареві здійснюється по акту приймання-передачі та згідно з рішенням ОМР.

Згідно з Додатковою угодою від 05.04.2007 року Договір 2003 року доповнювався пунктом 3.9, яким передбачалося, що орендна плата за об`єкти, додатково прийняті Орендарем до оренди з моменту придбання законної сили додаткової угоди, регламентуючої порядок приймання додаткових об`єктів, незалежно від їх вартості, встановлюється єдиною в розмірі 1 (однієї) гривні.

Відповідно до п.2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 року №157-ІХ договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом (Законом №157-ІХ) зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені,

Договір 2003 року залишається чинним і на сьогодні, і, як було встановлено Управлінням, протягом 2020-2022 років та січня-вересня 2023 року за оренду цілісного майнового комплексу від ТОВ до бюджету територіальної громади надійшло 227 млн. грн. орендної плати.

Отже, відповідно до вказаного діючого на цей час Договору 2003 року, до орендованого цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» можуть бути включені додаткові об`єкти, але орендна плата за такі додатково прийняті Орендарем (ТОВ) до оренди об`єкти встановлена в розмірі 1 гривні незалежно від їх вартості.

В обґрунтування власної позиції апелянт зазначив, що ОМР також не скористалась правом, наданим законодавством щодо ініціювання внесення змін до договору оренди цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» в частині збільшення розміру орендної плати через значне поліпшення об`єкта оренди.

Вказані доводи, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими, з урахуванням наступного.

По-перше, Управління зазначає про необхідність «збільшення розміру орендної плати через значне поліпшення об`єкта оренди», однак відповідачем не враховано те, що спірні об`єкти були виключені зі складу цілісного майнового комплексу та, відповідно, взагалі не є об`єктами оренди за Договором 2003 року.

По-друге, зазначаючи у своєму відзиві та апеляційній скарзі вищенаведені доводи, Управління посилалося на положення «ч.ч.1, 2 Закону №2269 (діяв до 01.02.2020), яким визначено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї зі сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України».

Однак, положення законодавства, на які посилався відповідач, знову ж таки стосуються правовідносин щодо об`єкта оренди, тоді як спірні об`єкти такими не є.

Більш того, ані Акт ревізії, ані заперечення проти позову, ані апеляційна скарга Управління не містять пояснення того, які повноваження в процесі можливого укладення договору оренди спірного комунального майна або в процесі внесення змін у існуючий Договір 2003 має саме ДФ ОМР, якого спірною Вимогою зобов`язано забезпечити надходження орендної плати за користування цим майном.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у відповідній редакції, чинній момент укладання Договору 2003 та внесення вищенаведених змін до нього) органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Отже, з наведених положень законодавства, чинних на момент укладення Договору 2003 року та відповідних додаткових угод до нього, вбачається, що міська рада наділена повноваженнями від імені та в інтересах територіальної громади здійснювати правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, зокрема, здавати їх в оренду, а також виключати зі складу орендного майна, у тому числі зі складу цілісного майнового комплексу.

Крім того, як було зазначено вище, сертифікатом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 25.12.2014 серія ІV №96 засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу): «Реконструкція магістральної частини системи водовідведення Південного басейну каналізування м. Одеси реконструкція тунельного каналізаційного колектора глибокого залягання від шахти №1 до шахти №2 (у межах земель його розміщення), м. Одеса, від Аркадії до провулку Кордонний, 3-Г».

Також, сертифікатом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 25.12.2014 року серія ІV №97 засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу): «Реконструкція магістральної частини системи водовідведення Південного басейну каналізування м. Одеси будівництво напірного колектору від КНС №7А до КНС №6Б (у межах земель розміщення існуючих інженерних мереж), м.Одеса, від провулку Кордонний, 3-Г до вул.Львівська».

Крім того, 21.08.2015 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області видано свідоцтво №42644733 про право власності на нерухоме майно каналізаційну насосну станцію №6Б, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1882,2 кв.м.

Також, 21.08.2015 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області видано свідоцтво №42648874 про право власності на нерухоме майно - каналізаційну насосну станцію №7А, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1800,6 кв м.

Таким чином, судом 1-ї інстанції вірно встановлено, що відповідні об`єкти зареєстровані як самостійні об`єкти нерухомого майна поза складом цілісного майнового комплексу, що було також було проігноровано Управлінням та призвело до необґрунтованих висновків ревізії.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 12.08.2015, що діяла на момент видачі свище вказаних свідоцтв про право власності на нерухоме майно) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Відповідно до ст.18 цього ж Закону свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається: фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об`єкти нерухомого майна.

При цьому, згідно з чинним на той час законодавством, свідоцтво про право власності на нерухоме майно було офіційним документом встановленого зразка, що видається державним реєстратором і підтверджує юридичний факт виникнення права власності на нерухоме майно.

Тобто, свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна від 21.08.2015 року, видані Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, є офіційними документами встановленого зразка, які підтверджують юридичний факт виникнення права власності на відповідні об`єкти нерухомого майна саме як на окремі об`єкти, оскільки як вбачається з наведених положень законодавства, чинного на момент вказаних правовідносин, щодо кожного об`єкта видається окреме свідоцтво. При тому, навіть зміст самих свідоцтв про право власності на нерухоме майно не містить жодних доповнень чи приміток про те, що вказані об`єкти є або можуть бути складовими цілісного майнового комплексу.

Більш того, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 24.11.2017 №104990592 каналізаційна насосна станція №6Б, розташована за адресою: м.Одеса, вул.Алмазна, 36, загальною площею 1882,2 кв.м є окремим самостійним об`єктом нерухомого майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Одеси та передано КП на праві господарського відання.

Окрім того, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 24.11.2017 №105034281 каналізаційна насосна станція №7А, розташована за адресою: м.Одеса, пров.Кордонний, 3-Г, загальною площею 1800,6 кв.м є окремим самостійним об`єктом нерухомого майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Одеси та передано КП на праві господарського відання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказані реєстраційні дії проведено на підставі рішення Виконавчого комітету ОМР від 04.10.2017 №365 «Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади міста Одеси в особі ОМР на каналізаційні насосні станції, розташовані в м.Одесі, та закріплення такого майна за КП на праві господарського відання».

Свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права є документами, в яких не лише відображаються відомості про власників, а і зазначаються основні технічні характеристики об`єкта нерухомого майна. У вказаних документах відсутня інформація про те, що ці об`єкти є частинами чи складовими будь-якого цілісного майнового комплексу.

Проте, як вбачається зі змісту п.2 Вимоги, відповідач фактично проігнорував існування вищевказаних документів та помилково дійшов висновку, що КНС №6Б, КНС №7А, тунель глибоководного залягання, напірний колектор є цілісним майновим комплексом, проте нібито безпідставно не були передані в оренду ТОВ.

В обґрунтування наведеного апелянт посилається на лист Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 04.04.2016 №7/9-3623, адресований Виконавчому комітету ОМР.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що зміст листів носить рекомендаційний характер та не містить обов`язкових для врахування висновків, тоді як документи чи технічна документація, які можуть належним чином підтвердити віднесення об`єктів до цілісного майнового комплексу в матеріалах перевірки Управління не міститься.

Окрім того, при винесенні пункту 2 Вимоги та застосуванні приписів Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 року №157-ІХ в його обґрунтування, Управлінням не враховано, що згідно з п.2 ч.2 ст.3 наведеного Закону не можуть бути об`єктами оренди об`єкти, які забезпечують виконання державою своїх функцій, забезпечують обороноздатність держави, її економічну незалежність, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема, об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст, інших населених пунктів, включаючи мережі, споруди, устаткування, які пов`язані з постачанням споживачам води, газу, тепла, а також відведенням і очищенням стічних вод, крім випадків, передбачених законодавством.

Наведена норма Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (який набрав чинності з 27.12.2019 року) прямо забороняє передавати в оренду об`єкти, пов`язані з постачанням споживачам води, відведенням і очищенням стічних вод, що не було враховано Управлінням при направленні Вимоги.

Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта на ч.1 та ч.2 ст.21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №2269 (що діяв до 01.02.2020 року), відповідно до яких розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї зі сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України, оскільки Положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №2269 втратили чинність, а тому не можуть застосовуватися до спірних на сьогодні правовідносин.

Також, з матеріалів справи вбачається, що протягом тривалого часу органами місцевого самоврядування вживалися заходи, направлені на оформлення концесії, а в подальшому на оформлення оренди спірних об`єктів, проте з огляду на, в тому числі, вищенаведені обставини, ці процедури завершені не були.

Так, згідно ч.4 ст.6 Закону України «Про особливості передачі в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водо відведення, що перебувають у комунальній власності» орган, уповноважений управляти комунальним майном, погоджує умови конкурсу з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері житлово-комунального господарства, зобов`язаний погодити умови конкурсу або надати письмову вмотивовану відмову протягом десяти календарних днів. Відмова в такому погодженні можлива лише з мотивів невідповідності умов конкурсу вимогам законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ДМГ звертався до Міністерства розвитку громад та території України з листом від 04.10.2022 року № 01-66/554 вих щодо погодження оцінки вартості об`єкта оренди та конкурсної документації.

Проте, Міністерство розвитку громад та територій України листом від 01.11.2022 року № 7/11/11579-22 не погодило умови конкурсу на право отримання в оренду об`єктів у сфері водовідведення частини магістральної системи водовідведення Південного басейну каналізування міста Одеси, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Одеси.

При цьому, у вказаному листі Міністерство розвитку громад на території України зазначило про те, що «у наданому пакеті документів відсутня інформація чи є зазначений об`єкт цілісним майновим комплексом».

29.11.2023 року ОМР прийнято рішення №1656-VII «Про погодження продовження строку організаційно-технічної підготовки частини магістральної системи водовідведення Південного басейну каналізування м. Одеси до передачі в оренду» - до 28.11.2024 року.

Таким чином, суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідні об`єкти не були передані ані в концесію, ані в оренду в установленому порядку, що в тому числі обумовлено всіма вищенаведеними обставинами, у той час як строк організаційно-технічної підготовки частини магістральної системи водовідведення Південного басейну каналізування м.Одеси до передачі в оренду ще не завершений.

Крім цього, обґрунтовуючи пункт 2 Вимоги, Управління фактично керувалося припущеннями про неодмінну передачу вищенаведених об`єктів в оренду вже з 2020 року за наслідками проведення конкурсу з передачі в оренду вищенаведених об`єктів згідно із законодавством без жодних зволікань та перешкод, фактично презюмуючи згоду на їх отримання в оренду від потенційного орендаря (зокрема, ТОВ).

Тобто, орган державного фінансового контролю, розраховуючи розмір недоотриманих коштів, фактично виходив з припущення того, що конкурс мав неодмінно відбутися у 2020 році, без врахування того, що для його належного проведення необхідне бажання та волевиявлення осіб, які мають намір брати в ньому участь (потенційних орендарів), погодження відповідним органом умов конкурсу з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері житлово-комунального господарства, вчинення інших дій, передбачених законодавством.

Разом з тим, як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що ані Акт ревізії, ані Вимога не містять повного розрахунку Управлінням суми нібито збитків бюджету територіальної громади та відповідно суми, забезпечення надходження якої до бюджету зобов`язано здійснити пунктом 2 Вимоги - 337947.19 тис. грн.

З матеріалів справи вбачається, що завдані бюджету територіальної громади м.Одеси збитки у вигляді неотриманої орендної плати за спірні об`єкти були розраховані відповідачем за період з січня 2020 по вересень 2023.

Розрахунки орендної плати були зроблені Управлінням на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності територіальної громади м.Одеси, затвердженої рішенням ОМР від 30.01.2019 №4214 (далі - Методика №4214).

При цьому, вартість спірних об`єктів була взята Управлінням відповідно до звітів про незалежну оцінку станом на 31.12.2019 року, проведену ТОВ «ЕОС».

Тобто, при розрахунку суми збитків Управління керувалося припущенням, що договір оренди мав бути укладений у січні 2020 року (відповідно до Методики №4212 та звітів про незалежну оцінку, які діяли на той момент).

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що Методика №4214 втратила чинність на підставі рішення ОМР від 28.07.2021 року №414-VIII.

Окрім того, відповідно до п.2 рішення Одеської міської ради від 29.06.2022 року №969-VIII «Про орендну плату за використання комунального майна територіальної громади м.Одеси у період дії воєнного стану» на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів після припинення чи скасування його дії в установленому порядку за договорами оренди комунального майна територіальної громади м.Одеси, укладеними до 24 лютого 2022 року, орендарям (за виключенням орендарів, вказаних у пункті 1 цього рішення, та орендарів єдиних майнових комплексів) орендна плата нараховується у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої договорами оренди (з урахуванням її індексації).

Отже, при розрахунку збитків Управлінням була взята оцінка спірних об`єктів як окремих об`єктів нерухомого майна, а не цілісного майнового комплексу, та не було враховане визначене рішенням ОМР 29.06.2022 року №969-VIII нарахування 50% розміру орендної плати.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції щодо необґрунтованості та протиправності пункту 2 вимоги Управління про усунення виявлених порушень від 26.03.2024 року №260208-14/990-2024 та наявності підстав для його скасування.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 10.10.2024 року.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко (окрема думка) О.А. Шевчук