Справа № 619/6392/24
Суддя: Жорняк О. М.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 619/6392/24
провадження № 2-а/619/31/24
РІШЕННЯ

іменем України

15 жовтня 2024 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіЖорняк О.М.
за участю:секретаря судового засіданняМолотко А.В.

Справа № 619/6392/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Управління патрульної полії в Київській області Департаменту патрульної поліції,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження в адміністративній справі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Шрамко Ірини Сергіївни, в системі «Електронний суд» звернувся з позовом, у якому просить визнати незаконною та скасувати постанову інспектора Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області по справі про адміністративне правопорушення у сфері керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом ЕНА №2325572 від 06.06.2024 року. В обґрунтування позову зазначив, що постановою інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Київській області ЕНА №2325572 від 06.06.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за частину 2 статті 126 КУпАП за те, що 06.06.2024 року на трасі Київ-Харків 33 км. міста Бориспіль Бориспільського району Київської області, керуючи транспортним засобом RENAULT PREMIUM номерний знак НОМЕР_1 , позивач порушив вимоги правил дорожнього руху у сфері керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Вважають, що притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки, що вказана інформація в постанові не відповідає дійсності, оскільки 06.06.2024 року, керуючи транспортним засобом RENAULT PREMIUM номерний знак НОМЕР_1 , позивач проходив підготовку з керування транспортним засобом за відповідною програмою підготовки водіїв транспортних засобів категорії СЕ. Також повідомляють, що у ОСОБА_1 відсутня копія постанови ЕНА №2325572 від 06.06.2024 року, якою інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Київській області було притягнуто до адміністративного правопорушення за порушення вимоги правил дорожнього руху у сфері керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Відповідно цього 06.08.2024 року був направлений адвокатський запит, стосовно отримання копії вищезазначеної постанови. Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, постанову ЕНА №2325572 від 06.06.2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 19.08.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження без виклику сторін в адміністративній справі.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 19.08.2024 була надіслана позивачу та відповідачу.

Від представника відповідача Управління патрульної полії в Київській області Семотюк Т.В., в системі «Електронний суд» 12.09.2024 надійшла заява про залишення позову без розгляду, обгрунтовуючи її тим, що позивачем пропущено строк подачі позову до суду.

24.09.2024 в системі «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шрамко І.С. надійшло заперечення на заяву відповідача, відподно до якої заперечував проти задоволення клопотання відповідача.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2325572 від 06.06.2024 року о 09 год 54 хв у Київській області місто Бориспіль, дорога Київ-Харків, 33 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Premium д.н.з. НОМЕР_1 без водійського посвідчення, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху. Даною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і зв`язку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 2 липня 2015 року поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху ( частини перша, друга і четверта статті 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу III Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно з ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу.

Пунктом п`ятим частини першої статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2325572 від 06.06.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі ПДР), про порушення якого зазначено в оскаржуваній постанові, передбачено, зокрема, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» №3353-XII від 30 червня 1993 року водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Також зазначеною статтею передбачено, що водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, або пред`явити електронне посвідчення водія.

Таким чином, пунктом 2.1 ПДР встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

В розумінні статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частинами третьою, четвертою зазначеної статті встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Крім того, згідно з частиною другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 89 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до свідоцтва про закінчення теоретичної підготовки Серії PDR 7797-24 Карлівської АШ ТСОУ, ОСОБА_1 пройшов лише теоретичну підготовку з керування транспортним засобом за відповідною програмою підготовки водіїв транспортних засобів СЕ.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1453 від 29.12.2021 затверджено Порядок формування та перевірки електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, їх електронних копій (далі Порядок).

Пунктом 9 Порядку визначено, що в електронному посвідченні водія відображається така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи українською мовою та латинськими літерами; 4) дата та місце народження; 5) категорія; 6) дата відкриття відповідної категорії (за наявності); 7) дата закінчення дії відповідної категорії (за наявності); 8) дата видачі; 9) дата закінчення строку дії (за наявності); 10) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 11) серія і номер документа; 12) відцифрований образ обличчя особи; 13) інформація про надання письмової згоди або незгоди на посмертне донорство (вноситься тільки за письмовою згодою особи (за наявності); 14) група крові (резус-фактор) (за наявності); 15) обмеження (за наявності); 16) особливі відмітки (за наявності).

Проте, вказаним Порядком не передбачено внесення до електронного посвідчення водія відомостей про вилучення посвідчення водія.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 передбачено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно з п. 1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Позивачем не надано достатніх та беззаперечних доказів в підтвердження фактичної наявності у нього посвідчення водія чи дійсного тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2325572 від 06.06.2024 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Отже, оцінюючи усі докази, які були досліджені у їх сукупності та враховуючи наявність у справі належних доказів того, що у діях позивача присутній склад адміністративного правопорушення, суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 2 ст. 126 КУпАП є цілком законною та обґрунтованою, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється відповідно до правил, встановлених ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно з ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Частинами 4 та 5 статті 250 КАС України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної полії в Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління патрульної полії в Київській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мрії, буд. 19.

Суддя О. М. Жорняк