Справа № 160/20180/24
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, яка доставлена до електронного кабінету відповідача 22.07.2024 року.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
10 жовтня 2024 року до суду надійшла заява позивачки про заперечення на вищевказане клопотання, у якій зазначено, що докази поданні до клопотання не підлягають врахуванню судом, оскільки подання з порушенням строку та порядку їх подання. Крім того, зазначила, що відповідно до довідки про рух коштів Позивача житлова субсидія після дати прийняття оскаржуваного рішення (06.06.2024 року) виплачена була лише 02.08.2024 року двічі сумами по 491,23 грн, що підтверджує виплати житлової субсидії за липень та червень 2024 року. Як можна впевнитись житлова субсидія за травень 2024 року у сумі 223, 42 грн. на рахунок Позивача не надходила.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
31.05.2024 року позивачем, через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, було подано заяву про призначення та надання житлової субсидії з 01.05.2024 року, з початку неопалювального сезону.
Разом із заявою було надіслано Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в графі 4 «Дані про осіб, які входять до складу домогосподарства» якої було внесено такі дані: ОСОБА_1 , одружена, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадяни, які отримують пенсію за віком, у зв`язку із втратою годувальника; ОСОБА_2 , одружений, ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , громадяни, які отримують пенсію по інвалідності.
Позивачка не погодившись із вказаним рішенням відповідача звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Порядок надання субсидій визначений Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №848 від 21.10.1995, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1136 від 08.10.2022, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення №848).
Згідно із пунктами 3, 4 Положення №848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія, за письмовим зверненням такої особи, поданим протягом трьох місяців після смерті одержувача.
Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).
Відповідно до п.22 Положення №848 житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).
Пунктом 24 Положення №848 передбачено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.
Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.
Згідно з п.25 Положення № 848 у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за цією адресою членів домогосподарства.
Відповідно до пункту 69 Положення №848 житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону і розраховується: - на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня; - на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня. Житлова субсидія на оплату комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії для централізованого, автономного та індивідуального опалення розраховується у квітні та жовтні з урахуванням тривалості опалювального сезону з 16 жовтня по 15 квітня включно. У разі встановлення постачальником теплової енергії двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії житлова субсидія надається в неопалювальний сезон на оплату цієї послуги на умовно постійну частину двоставкового тарифу.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 31.05.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, для призначення їй житлової субсидії на неопалювальний сезон з 01.05.2024 по 30.09.2024.
Отже, відповідач прийнявши рішення (за аналогічним номером та датою) про призначення житлової субсидії визнав право ОСОБА_1 на таку субсидію на підставі її заяви від 31.05.2024 року.
Таким чином, вимога позивачки про призначення житлової субсидії не підлягає задоволенню, оскільки на час розгляду справи житлова субсидія на підставі заяви ОСОБА_1 від 31.05.2024 року призначена.
Крім того,судом встановлено, що позивачці житлова субсидія після дати прийняття рішення (06.06.2024 року) виплачена була 02.08.2024 року двічі сумами по 491,23 грн., що підтверджує виплати житлової субсидії за липень та червень 2024 року (а.с.120-121 ).
Проте, судом не встановлено, а відповідачем доказів виплати житлової субсидія за травень 2024 року у сумі 223,42 грн. на рахунок Позивача не надано, а відтак вказана сума підлягає виплаті позиваці, а позовні вимоги у цій частині задоволенню.
Доводи відповідача жодним чином не спростовують висновків суду, оскільки не стосуються оскаржуваного рішення, а наданні докази тільки підтверджують право позивачки за поданою нею заявою 31.05.2024 року на відповідну житлову субсидію.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що судовий збір в розмірі 968,96 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача, оскільки основна вимога позивачки задоволена.
Водночас, вирішуючи питання витрат на професійну правничу допомогу, суд уважає, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Так, відповідно до п 5.7 Договору про надання правничої допомоги № 2024/7 від 10.06.2024 року, гонорар сплачується готівкою протягом 5 місяців від дня прийняття Клієнтом послуг Адвоката і підписання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг. Акт прийому-передачі наданих послуг із правничої допомоги № 1-2024/7 був складений 14.06.2024 року.
Суд зауважує, що станом на 14 жовтня 2024 року позивачем доказів понесення витрат на правничу допомогу суду не надано.
З огляду на зазначене вище, суд доходить висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19, від 30 квітня 2020 року у справі № 826/4466/18.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - зодовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, виплатити ОСОБА_1 утворену заборгованість по субсидії у розмірі 223,42 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев