Справа № 456/1573/23
Суддя: Сас С. С.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/1573/23
Провадження № 2-а/456/38/2024
РІШЕННЯ

іменем України

(додаткове)

03 жовтня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Саса С. С.

при секретарі Дверій Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області витрат на правову допомогу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про стягнення з відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області на його користь витрати на правову допомогу у справі №456/1573/23 в розмірі 12100 грн. та гонорар успіху в розмірі 4000 грн. В обґрунтування заяви покликається на те, що Стрийським міськрайонним судом Львівської області розглянуто справу №456/1573/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.06.2023 року позовну заяву задоволено повністю. 20.03.2023 року між позивачем та адвокатом Мазур В.В. укладено договір про надання правничої допомоги №08/03/23 та додаток №1 до нього. Згідно додатку №1 від 20.03.2023 року, позивачем з адвокатом Мазур В.В. погоджено вартість його послуг на таких умовах: 1200 гривень за одну годину фактично виконаної роботи; участь адвоката в судовому засіданні першої інстанції - 1500 гривень за одне судове засідання; участь адвоката в судовому засіданні апеляційної інстанції - 3500 гривень за одне судове засідання; участь адвоката в суді касаційної інстанції становить грошову суму в розмірі 9000 гривень; витрати на транспортні послуги в розмірі 15 гривень за один кілометр дороги, яку адвокат подолав належним йому автомобілем в інтересах клієнта. За досягнення адвокатом позитивного результату для клієнта, він оплачує адвокату додатково винагороду (гонорар успіху) в розмірі 4000 гривень. Послуги адвокатом надано якісно, ефективно і в повному обсязі, з позитивним для позивача результатом. Про виконану роботу адвокатом 30.06.2023 року складено акт виконаних робіт на загальну суму 12100 гривень. Будь-яких зауважень чи скарг до адвоката позивач не має і в подальшому мати не буде. 27.03.2023 року до Стрийського міськрайонного суду Львівської області позивачем подано позовну заяву, в якій відображено, що у зв`язку з розглядом даної адміністративної справи в суді попередньо понесені витрати на правничу допомогу адвоката становлять 9000 гривень. 29.06.2023 року під час судового засідання адвокат наголосив, що повністю підтримує викладені в позовній заяві доводи і вимоги та просив її задоволити. Станом на 29.06.2023 року розмір витрат на правову допомогу збільшився, оскільки відповідач не з`явився до суду, що викликало необхідність відкласти судове засідання, що змушувало позивача нести додаткові витрати на послуги адвоката. Вищенаведені обставини перешкодили позивачу подати до суду докази про витрати на правову допомогу до прийняття кінцевого рішення у справі.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мазур В.В. в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні заяви про розподіл судових витрат, покликаючись на те, що розрахунок витрат позивача на правничу допомогу не є співмірним із складністю предмету спору.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу слід задоволити частково з наступних підстав.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.06.2023 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено та ухвалено скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6702957 від 19.03.2023 року винесену інспектором Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Голодовичем Михайлом Ярославовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021, від 08.02.2022 у справах №640/3098/20 та №160/6762/21 відповідно, від 18.08.2022 у справі № 540/2307/21.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано: договір про надання правничої допомоги №08/03/23 від 20.03.2023; Додаток №1 до договору про на надання правничої допомоги №08/03/23 від 20.03.2023, з якого також вбачається, що за позитивний результат у справі про адміністративне правопорушення клієнт виплачує адвокату додаткову суму (гонорар успіху) у розмірі 4000 грн.; Акт виконаних робіт від 30.06.2023 року, де загальна сума витрат на правничу допомогу становить 12100 грн.

За змістом цих документів під час виконання доручення клієнта адвокатом було надано послуги правничої допомоги в суді першої інстанції у справі №456/1573/23.

У пункті 269 Рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 справі №520/6658/21).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи складність справи, предмет спору та значення справи для сторін, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи на заперечення представника відповідача щодо обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 16100 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки послуги щодо зустрічі з клієнтом, укладення договору, аналіз законодавства та судової практики, написання формування та відправлення клопотань про відкладення розгляду справи, охоплюється загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду. При цьому, суд зазначає, що сторони несуть витрати на професійну правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою.

Таким чином, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 12700 грн., що складається з суми 4500 грн. за написання, формування та відправлення позовної заяви, 3000 грн. витрат за участь адвоката у судових засіданнях, 1200 грн. за підготовку документів про судові витрати та 4000 грн. гонорар успіху.

Керуючись ст. 139, 143, 243, 252 КАС України, суд

ухвалив :

Заяву задоволити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 12700 грн. (дванадцять тисяч сімсот гривень) витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 10.10.2024 року.

Головуючий суддя С. С. Сас