Справа № 160/16084/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/16084/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року (суддя Турова О.М.) в справі № 160/16084/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про:

визнання протиправними дій щодо застосування грудня 2015 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін, (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно;

зобов`язання нарахувати і виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін, (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 85 927,84 грн з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів;

визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 липня 2019 року включно у фіксованій величині 4463,15 грн в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;

стягнення індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн в місяць за період з 01 березня 2018 року по 30 липня 2019 року включно у загальній сумі 75 729,58 грн відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2023 року скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 160/16084/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін, (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін, (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 85 927,84 гривень з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Ухвалено нове рішення про часткове задоволення цієї частини позову.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін, (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін, (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

В решті позовних вимог, що стосуються періоду з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, відмовлено.

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 160/16084/22 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 вересня 2023 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2023 року у справі №160/16084/22 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 30 липня 2019 року включно у фіксованій величині 4463,15 гривень в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 гривень в місяць за період з 01 березня 2018 року по 30 липня 2019 року включно у загальній сумі 75 729,58 гривень відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів, скасовано, а справу №160/16084/22 в цій частині направлено на новий судовий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в іншій частині постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2023 року у справі №160/16084/22 залишено без змін.

За результатами нового судового розгляду рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 липня 2019 року включно у розмірі 3909,40 грн щомісячно згідно з абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 липня 2019 року у розмірі 3909,40 грн щомісячно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, у рішенні відсутній належний розрахунок сум, які підлягають виплаті позивачу у зв`язку з індексацією грошового забезпечення.

Позивач не навів фактів, які б свідчили про наявність підстав для виплати йому індексації-різниці, не обґрунтував висновок, що величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року становить 253,30%.

Також вважає, що при вирішенні питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації-різниці має братися до увагу не факт підвищення посадових окладів, а доходів в цілому, а від розміру індексації має бути віднято розмір підвищення доходів позивача, проте розмір підвищення доходів позивача випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозованого рівня інфляції судом не встановлено.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивача наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22 липня 2013 року №142 зараховано до списків особового складу частини та всі види забезпечення з 22 липня 2013 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 липня 2019 року №153 позивача з 30 липня 2019 року виключено зі списків особового складу частини.

11 жовтня 2022 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою від 03 жовтня 2022 року про проведення виплати, в разі не виплати, індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця «січень 2008 року», перерахунку та доплати індексації грошового забезпечення (враховуючи щомісячну фіксовану величину індексації) за період з 01 березня 2018 року по 21 червня 2019 року.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 24 листопада 2022 року №121/ФЕС за період з березня 2018 року по листопад 2018 року індексація грошового забезпечення позивача не нараховувалась та не виплачувалась; за період грудень 2018 року - лютий 2019 року позивачеві нараховано індексацію грошового забезпечення у розмірі 71,08 грн щомісячно; за період березень 2019 року - червень 2019 року позивачеві нараховано індексацію грошового забезпечення у розмірі 134,47 грн щомісячно, а за липень 2019 року у розмірі 200,05 грн.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 18 жовтня 2022 року №691/6557/1 сума грошового забезпечення позивача в лютому 2018 року становила 11 125,60 грн, а в березні 2018 року - 11679,35 грн.

Таким чином, розмір підвищення доходу в березні 2018 року склав: 11 679,35 грн - 11125,60 грн = 553,75 грн.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуальний для березня 2018 року, становить 1762,00 грн.

Величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року становить 253,30%.

Судом першої інстанції приведено розрахунок можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року: 1762,00 грн (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуальний для березня 2018 року) х 253,30% (величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року) /100 = 4463,15 грн.

Суд першої інстанції вважав, що відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку №1078 сума належної позивачеві індексації-різниці з березня 2018 року до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби розраховується як різниця між сумою можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, і розміром підвищення доходу в березні 2018 року, а саме: 4463,15 грн - 553,75 грн = 3909,40 грн.

Відповідно, оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року склав 553,75 грн, що не перевищує суму можливої індексації, суд першої інстанції вважав, що позивач має право на отримання щомісячної індексації-різниці з 01 березня 2018 року та відповідно до абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, починаючи з березня 2018 року, позивачеві мала бути нарахована та виплачена індексація-різниця у розмірі 3909,40 грн щомісячно до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня його звільнення, а, враховуючи, що у цьому випадку позивач звільнився 30 липня 2019 року і до цього дня наступного підвищення посадового окладу не відбулося, то вказана індексація-різниця мала нараховуватися і виплачуватися йому саме до 30 липня 2019 року.

Судом першої інстанції вказано, що нарахована і виплачена відповідачем за період грудень 2018 року - липень 2019 року індексація грошового забезпечення позивача є саме поточною індексацією, а індексація-різниця, щодо якої точиться спір у цій справі, за період березень 2018 року - липень 2019 року позивачеві не нараховувалась і не виплачувалась взагалі, водночас виплата поточної індексації не виключає необхідність щомісячної виплати позивачеві індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 30 липня 2019 року на виконання вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Обираючи належний спосіб захисту, суд першої інстанції врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі №560/13302/21 в частині того, що такий спонукаючий спосіб захисту як зобов`язання відповідача нарахувати й виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення у конкретних, розрахованих ним, сумах, є належним та ефективним.

Оскільки відповідачем не проведено нарахування індексації грошового забезпечення позивача в повному обсязі, суд першої інстанції вважав, що належним способом поновлення порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено ОСОБА_1 з липня 2013 року по 30 липня 2191 року проходив військову службу у складі військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з питання індексації грошового забезпечення, в тому числі, й за період з 01 березня 2018 року по 21 червня 2019 року.

За твердженням позивача відповідь на звернення не отримана, відповідачем протилежного не доведено.

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року складає 11 125,60 грн: посадовий оклад - 830 грн; оклад за військовим званням - 105 грн; надбавка за вислугу років - 187 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань - 561 грн; ОУС 207,50 грн, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 83 грн, премія - 4930 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода 4172,10 грн.

Грошове забезпечення позивача за березень 2018 року складає 11 670,35 грн: посадовий оклад 3440 грн; оклад за військовим званням - 1060 грн; надбавка за вислугу років - 1350 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань - 0 грн; НОПВ/С 789,75 грн; ОУС 0 грн; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 344 грн, премія - 4695 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода 0 грн.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є право позивача на отримання в період з 01 березня 2018 року по 30 липня 2019 року індексації грошового забезпечення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Частинами першою-третьою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За правилами статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 1-1 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

За змістом абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.

Абзаци 2, 4 пункт 4 Порядку № 1078 деталізують межі індексації, які законодавець обумовив в частині шостій статті 2 Закону №1282-ХІІ.

Так, абзацом 2 пункту 4 Порядку №1078 визначено, що оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Абзацом 4 пункту 4 Порядку №1078 установлено, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Питання про те, як саме визначається сума індексації, регулювалося абзацом 6 пункту 4 Порядку №1078, а з 15 березня 2018 року врегульоване абзацом 5 цього ж пункту, норми яких є тотожними і передбачають, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пункт 5 Порядку №1078 застосовується з 01 грудня 2015 року (у новій редакції) на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова № 1013).

Абзац 1 пункту 5 Порядку № 1078 у вказаній редакції передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Цей же абзац діяв з 15 березня 2018 року до 01 квітня 2021 року у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 року №141 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - постанова №141) і встановлював, що, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Абзац 2 пункту 5 Порядку №1078 застосовується з 01 грудня 2015 року до нині у редакції постанови №1013 і передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Абзац 3 пункту 5 Порядку №1078 застосовувався з 01 грудня 2015 року у редакції постанови №1013 і передбачав, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Цей же абзац з 15 березня 2018 року до нині діє у редакції постанови №141 та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.Абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 застосовується з 01 грудня 2015 року до нині у редакції постанови №1013 і встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзац 5 пункту 5 Порядку №1078 застосовувався з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року у редакції постанови №1013 і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі, коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 діяв з 01 грудня 2015 року у редакції постанови № 1013 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Цей же абзац з 15 березня 2018 року до 01 квітня 2021 року діяв у редакції постанови № 141 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Пункт 10-2 Порядку № 1078 був викладений у новій редакції на підставі постанови №1013. У цій редакції пункт 10-2 Порядку №1078 застосовувався з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року та передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців» (далі - Постанова №1294).

Відповідно до пункту 13 указаної постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року і її норми діяли до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (далі - постанова №704), якою встановлено нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.

Порядок №1078 у редакції, яка застосовувалася до 01 грудня 2015 року, містив поняття «базовий місяць». Базовим місяцем уважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

З 01 грудня 2015 року норми Порядку №1078 діють із змінами, внесеними Постановою №1013.

Порівняльний аналіз положень пунктів 5, 10-2 Порядку №1078 свідчить про те, що внаслідок змін, унесених постановою №1013, з 01 грудня 2015 року діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Порядок №1078 у редакції, що застосовується з 01 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.

Для проведення індексації з 01 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад).

Тобто з 01 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

Як вказав Верховний Суд в постанові в цій справі, саме у цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», адже визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отже, з урахуванням наведених нормативно-правових положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача як військовослужбовця з 01 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової, а з цієї дати строком для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, так званої «поточної» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Право працівника на отримання поточної індексації виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

Проте правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 01 березня 2018 року по 17 серпня 2018 року в цій справі не є спірними.

Не є спірним питання, що індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року, перевищив поріг індексації у жовтні 2018 року, опублікований Держстатом у листопаді 2018 року, і з грудня 2018 року у позивача з`явилося право на індексацію (поточну), яка надалі виплачувалася йому до звільнення з військової служби.

Закон №1282-XII і Порядок №1078 не містить такого поняття як «фіксована» сума, проте за позицією Верховного Суду це не виключає того, що абзаци 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 передбачають правила нарахування й виплати сум «індексації-різниці», що мають щомісячний фіксований характер.

Так, абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року, встановлювали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума «індексації-різниці» виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Судом касаційної інстанції при скасуванні попередніх судових рішень у цій справі вказано, що з урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова №704 та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, то березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Відтак, у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання «індексації-різниці», а якщо так, то у якій сумі.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30 березня 2023 року про виправлення описки), від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі № 420/6982/21, від 22 червня 2023 року у справі № 520/6243/22 з подібними правовідносинами.

Отже, з огляду на приписи абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми «індексації-різниці» за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної «індексації-різниці» визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Виходячи з довідки про грошове забезпечення позивача за 2018 рік, грошове забезпечення у лютому 2018 року складало 11 125,60 грн, грошове забезпечення позивача у березні 2018 року складало 11 679,35 грн.

Відтак, грошовий дохід позивача збільшився на 553,75 грн (11 679,35 11 125,60).

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762,00 грн, величина приросту споживчих цін 253,30%.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується наступним чином: прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 01 березня 2018 року, помножений на величину приросту споживчих цін, поділений на 100 (1 762 грн х 253,30% / 100 = 4 463,15 грн).

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної позивачу індексації розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу наступним чином: 4 463,15 грн 553,75 грн = 3 909,40 грн.

З урахуванням того, що підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року (553,75 грн) не перевищило розмір індексації, який мав бути виплачений у березні 2018 року (4 463,15 грн), позивач має право на отримання з 01 березня 2018 року до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення сталого щомісячного розміру індексації відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 в розмірі 3 909,40 грн.

Позиція суду з цього питання відповідає правозастосуванню, викладеному Верховним Судом в постановах від 19 травня 2022 року в справі № 380/11404/21, від 28 вересня 2022 року в справі № 560/3965/21 та інших.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 липня 2019 року в розмірі 3909,40 грн щомісячно.

Доводи апелянта про те, що у рішенні відсутній належний розрахунок сум, які підлягають виплаті позивачу у зв`язку з індексацією грошового забезпечення, суд відхиляє, адже ані позивачем, ані відповідачем не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання нарахувати та виплати індексацію грошового забезпечення, а не стягнути з відповідача конкретну суму інде5ксації, тому враховуючи межі перегляду судом справи в апеляційному порядку, встановлені статтею 308 КАС України, судом не надається оцінка обраному судом першої інстанції способу захисту права позивача.

При цьому суд зауважує, що відповідач на виконання рішення суду має обрахувати таку суму, виходячи із розміру щомісячної індексації (3909,40 грн) та періоду, за який необхідно провести нарахування (з 01 березня 2018 року по 30 липня 2019 року в розмірі 3909,40 грн щомісячно).

Аргумент про не наведення позивачем фактів, які б свідчили про наявність підстав для виплати йому індексації-різниці, не обґрунтував висновок, що величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року становить 253,30%, є безпідставним, позаяк відповідачем не спростовано таких обставин та доводів позивача.

Посилання апелянта на те, що при вирішенні питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації-різниці має братися до увагу не факт підвищення посадових окладів, а доходів в цілому, а від розміру індексації має бути віднято розмір підвищення доходів позивача, проте розмір підвищення доходів позивача випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозованого рівня інфляції судом не встановлено, також є необґрунтованим, адже вище судом приведено розрахунок, якій відповідає розрахунку суду першої інстанції, за яким взято до уваги не факт підвищення посадового окладу позивача, а факт підвищення доходу в цілому.

Крім того, розрахунок належної позивачу індексації-різниці відповідає алгоритму розрахунку, приведеному Верховним Судом в зазначених вище справах.

Інші доводи апелянта, як й власне позиція відповідача зі спірного питання, спростовуються приведеними вище висновками суду, які ґрунтуються на сталій практиці Верховного Суду з питання нарахування та виплати індексації-різниці грошового забезпечення.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року в справі № 160/16084/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року в справі № 160/16084/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 10 жовтня 2024 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко