Справа № 280/282/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 280/282/24

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич І.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

08 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до суду в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №3127 від 27.11.2023 про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_2 і майора ОСОБА_1 .

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.07.2024 позов задоволено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування не можна вважати таким, що проведено з дотриманням строків, визначених пунктом 13 розділу ІІІ Порядку №608, до того ж, доказів доведення наказу від 27.11.2023 №3127 до позивача під підпис із зазначенням дати доведення відповідачем не надано, як і не надано акт, засвідчений підписами не менше двох свідків, у разі відмови позивача поставити свій підпис про ознайомлення з наказом.

Таким чином, відповідач порушив Порядок №608 у частині тривалості службового розслідування, доведення до військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, наказу про притягнення до відповідальності.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що матеріалами службового розслідування однозначно підтверджується дата подання командиру військової частини НОМЕР_2 на розгляді акту службового розслідування та матеріалів - 02.11.2023, яка і відображена у вигляді датування резолюції командира про затвердження акту службового розслідування, однак суд першої інстанції протиправно дійшов висновку про те, що «службове розслідування призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2023 № 2172, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2023 № 2597 продовжено до 02.11.2023, водночас лише 27.11.2023 закінчено».

Крім того, у відзиві на позов відповідачем наголошувалось, що позивачем оскаржується наказ №3127 в цілому, але вказаний акт стосується не тільки позивача, але й іншої особи - капітана ОСОБА_3 , який участі у розгляді справи не брав, а стосовно нього представником позивача не надано підтвердних документів для представництво його інтересів в суді, а тому суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 16.09.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2023 №2172 Про призначення службового розслідування наказано провести службове розслідування стосовно капітана ОСОБА_4 та майора ОСОБА_5 за фактом неналежного виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №7525дск від 24.07.2023, а також стосовно майора ОСОБА_5 за фактом вживання спиртних напоїв, що мало місце 25.07.2023.

Пунктом 3 вказаного наказу вирішено, що комісії службове розслідування провести та подати акт службового розслідування і проект наказу для прийняття рішення в термін до 12.10.2023.

Підставою для службового розслідування став рапорт від 27.07.2023 заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення ОСОБА_6 про неналежне виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №7528дск від 24.07.2023 та рапорту начальника служби радіаційного, хімічного. Біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 від 10.09.2023 про перепризначення голови комісії.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2023 №2597 Про продовження строку проведення службового розслідування, продовжено строк розслідування стосовно наказано провести службове розслідування стосовно капітана ОСОБА_4 та майора ОСОБА_5 за фактом неналежного виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №7525дск від 24.07.2023, а також стосовно майора ОСОБА_5 за фактом вживання спиртних напоїв, що мало місце 25.07.2023, до 02.11.2023.

За наслідками службового розслідування складено акт, який затверджено 02.11.2023.

Із змісту акту службового розслідування видно, що комісія дійшла висновку про те, що своїми діями (бездіяльністю) майор ОСОБА_8 порушив такі вимоги:

- обов`язок військовослужбовця беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу (стаття 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України);

- обов`язок військовослужбовця неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений термін (статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України);

- обов`язок військовослужбовця доповісти командирові, який віддав наказ: про виконання або невиконання наказу, а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання; про неспроможність виконати наказ своєчасно та у повному обсязі у випадку розуміння такої неспроможності (стаття 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України);

- обов`язок військовослужбовця неухильно виконувати накази командирів; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків (стаття 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України);

- обов`язок військовослужбовця виконувати накази і розпорядження командира, крім випадку відання явно злочинного наказу чи розпорядження; наказ має бути виконаний сумлінно, точно т у встановлений строк (стаття 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

Комісією вирішено, що дії майора ОСОБА_9 вчинені з виною у формі недбалості щодо виконання обов`язків, покладених на нього бойовим розпорядженням (по контролю за виконанням розпорядження). Причини та умовами, що сприяли цьому, є особиста неорганізованість та безвідповідальність військовослужбовця. При виборі виду дисциплінарного стягнення необхідно врахувати, з одного боку, умови виконання обов`язків за бойовим розпорядженням (підготовка військовослужбовців до участі в бойових діях), а з іншого боку, самоусунення військовослужбовця після виникнення події, що загрожувала невиконанням бойового розпорядження.

Крім того, зазначено, що за результатами розгляду адміністративного матеріалу постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.08.2023 у справі №314/3441/23 (провадження №3/314/1752/2023) провадження у справі відносно ОСОБА_9 було закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Закриття провадження у вказаній справі з формальних підстав, відсутність інших достатніх доказів перебування майора ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння 25.07.2023 під час виконання обов`язків військової служб в межах виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 №7528дск від 24.07.2023 обумовлю відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення заборони вживати алкогольні напої.

Враховуючи наведене, комісія вирішила притягнути офіцера відділення підготовки військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за встановлені цим розслідуванням порушення військової частини.

В матеріалах справи наявне письмове пояснення позивача від 15.09.2023, що додано до службового розслідування.

27.11.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №3127 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_3 і майора ОСОБА_9 притягнуто до дисциплінарної відповідальності офіцера відділення військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 і оголосити йому дисциплінарне стягнення сувора догана.

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV передбачено, що командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 року № 551-XIV.

Відповідно до ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Положеннями ст. 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України, Міністр оборони України, начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України, керівники державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, Голова Служби зовнішньої розвідки України, Голова Служби безпеки України, Голова Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, командувач Національної гвардії України, Голова Державної прикордонної служби України, Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, начальник Управління державної охорони України, керівники інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями користуються дисциплінарною владою в повному обсязі цього Статуту, крім відповідних повноважень, визначених цим Статутом для кожного з них особисто.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13 грудня 2017 року за №1503/31371 (далі - Порядок), визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів).

Згідно пункту 2 розділу І Порядку службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування може призначатися у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Крім того, пунктом 3 розділу ІІ Порядку врегульовано, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до положень пунктів 13-14 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Пунктом 6 розділу V Порядку №608 визначено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Згідно п. 1 розділу VІ Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку №608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

За приписами пункту 3 розділу VІ Порядку №608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Згідно матеріалів справи оскаржуване рішення наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2023 №3127 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_3 і майора ОСОБА_9 притягнуто до дисциплінарної відповідальності офіцера відділення військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 і оголосити йому дисциплінарне стягнення сувора догана, прийнято за наслідками проведеного службового розслідування, оформленого Актом службового розслідування від 02.11.2023.

Згідно змісту акту службового розслідування комісія дійшла висновку про те, що своїми діями (бездіяльністю) майор ОСОБА_8 порушив такі вимоги:

- обов`язок військовослужбовця беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу (стаття 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України);

- обов`язок військовослужбовця неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений термін (статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України);

- обов`язок військовослужбовця доповісти командирові, який віддав наказ: про виконання або невиконання наказу, а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання; про неспроможність виконати наказ своєчасно та у повному обсязі у випадку розуміння такої неспроможності (стаття 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України);

- обов`язок військовослужбовця неухильно виконувати накази командирів; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків (стаття 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України);

- обов`язок військовослужбовця виконувати накази і розпорядження командира, крім випадку відання явно злочинного наказу чи розпорядження; наказ має бути виконаний сумлінно, точно т у встановлений строк (стаття 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

Крім того, комісією вирішено, що дії майора ОСОБА_9 вчинені з виною у формі недбалості щодо виконання обов`язків, покладених на нього бойовим розпорядженням (по контролю за виконанням розпорядження). Причини та умовами, що сприяли цьому, є особиста неорганізованість та безвідповідальність військовослужбовця. При виборі виду дисциплінарного стягнення необхідно врахувати, з одного боку, умови виконання обов`язків за бойовим розпорядженням (підготовка військовослужбовців до участі в бойових діях), а з іншого боку, самоусунення військовослужбовця після виникнення події, що загрожувала невиконанням бойового розпорядження.

Разом з тим, зазначено, що за результатами розгляду адміністративного матеріалу постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.08.2023 у справі №314/3441/23 (провадження №3/314/1752/2023) провадження у справі відносно ОСОБА_9 було закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Закриття провадження у вказаній справі з формальних підстав, відсутність інших достатніх доказів перебування майора ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння 25.07.2023 під час виконання обов`язків військової служб в межах виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 №7528дск від 24.07.2023 обумовлю відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення заборони вживати алкогольні напої.

Враховуючи наведене, комісія вирішила притягнути офіцера відділення підготовки військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за встановлені цим розслідуванням порушення військової частини.

При цьому підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, склад якого включає суб`єкт, суб`єктивну сторону, об`єкт і об`єктивну сторону.

Для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності необхідно, щоб був зафіксований факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Водночас, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Командир має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування лише, якщо вину військовослужбовця повністю доведено.

Як визначено процитованими вище нормами законодавством, службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. При цьому, загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2023 №2172 Про призначення службового розслідування наказано провести службове розслідування стосовно капітана ОСОБА_4 та майора ОСОБА_5 за фактом неналежного виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №7525дск від 24.07.2023, а також стосовно майора ОСОБА_5 за фактом вживання спиртних напоїв, що мало місце 25.07.2023.

Пунктом 3 вказаного наказу вирішено, що комісії службове розслідування провести та подати акт службового розслідування і проект наказу для прийняття рішення в термін до 12.10.2023.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2023 №2597 Про продовження строку проведення службового розслідування, продовжено строк розслідування наказано провести службове розслідування стосовно капітана ОСОБА_4 та майора ОСОБА_5 за фактом неналежного виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №7525дск від 24.07.2023, а також стосовно майора ОСОБА_5 за фактом вживання спиртних напоїв, що мало місце 25.07.2023, до 02.11.2023.

Разом з тим 27.11.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №3127 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_3 і майора ОСОБА_9 притягнуто до дисциплінарної відповідальності офіцера відділення військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 і оголосити йому дисциплінарне стягнення сувора догана.

Таким чином, службове розслідування призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2023 №2172, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2023 №2597 продовжено до 02.11.2023, водночас лише 27.11.2023 закінчено.

Відтак, відповідачем не обґрунтовано тривалість службового розслідування з яких підстав було продовжено строк проведення службового розслідування.

Пунктом 13 розділу ІІІ Порядку №608 чітко визначено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Лише в окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Таким чином, призначивши службове розслідування 15.09.2023, з продовженням до 02.11.2023, відповідач мав би його закінчити до 02.11.2023 включно, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що службове розслідування не можна вважати таким, що проведено з дотриманням строків, визначених пунктом 13 розділу ІІІ Порядку №608.

Крім того, доказів доведення наказу від 27.11.2023 №3127 до позивача під підпис із зазначенням дати доведення відповідачем не надано, як і не надано акт, засвідчений підписами не менше двох свідків, у разі відмови позивача поставити свій підпис про ознайомлення з наказом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач порушив Порядок №608 у частині тривалості службового розслідування, доведення до військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, наказу про притягнення до відповідальності, відтак зазначене свідчить про порушення процедури проведення службового розслідування.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що хоча позивачем оскаржувався наказ №3127 в цілому, але вказаний акт стосується не тільки позивача, але й іншої особи - капітана ОСОБА_3 , який участі у розгляді справи не брав, а стосовно нього представником позивача не надано підтверджуючих документів для представництво його інтересів в суді.

Згідно із пунктом пункт 19 частини першої статті 4 КАС України) індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті (рішенні) особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

Вказаний правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 лютого 2020 у справі № 9901/520/19.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права особа, яка звертається до суду, повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Порушення вимог закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не є самостійною підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою для цього є, серед іншого, доведеність порушення прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася до суду, суб`єктивного матеріального чи нематеріального блага (законного інтересу) або законного інтересу, який, на думку цієї особи, підлягає захисту.

Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, права якої порушені цим рішенням.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи щодо особи дійсно має місце факт порушення права, свободи чи інтересу, та це право, свобода або інтерес порушені відповідачем. При цьому обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту адміністративним судом є наявність порушення дією, рішенням або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду; порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально вираженого права чи інтересу особи, яка стверджує про їх порушення; вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному та нематеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача; під час розгляду кожної справи суд повинен встановити, чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання адміністративного судочинства.

Вищенаведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10 квітня 2012 року у справі № 21-1115во10, Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 815/5585/15, та Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постановах від 14 лютого 2022 року у справі № 210/3729/17 та від 28 липня 2022 року у справі № 640/31850/20, від 22 серпня 2019 року у справі № 288/1557/16-а, від 18 серпня 2022 року у справі № 540/421/21 та від 09.04.2024 у справі № 180/1173/16-а.

Отже, колегія суддів зазначає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 №3127 від 27.11.2023 про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_2 і майора ОСОБА_1 , є актом індивідуальної дії, який стосується двох осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому суд першої інстанції прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі - О.Проскурівського.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України установлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3127 від 27.11.2023 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана майора ОСОБА_1 .

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №3127 від 27.11.2023 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1 .

В задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3127 від 27.11.2023 про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.