Справа № 322/1751/24
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 жовтня 2024 рокуСправа № 322/1751/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Подріз В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:Головного управління Національної поліції в Запорізькій області; інспектора Мелітопольського районного управління ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Годованця Олександра Геннадійовича
про:визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

01.10.2024 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений адміністративний позов, в якому позивач просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1557920 від 18.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив таке.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18.09.2024 о 09 год. 29 хв. в АДРЕСА_1 , здійснив завідомо неправдивий виклик на лінію 102 та повідомив про крадіжку.

Позивач стверджує, що ним було виявлено відсутність грошових коштів у сейфі, де вони зберігалися, та повідомлено на лінію 102 поліції про вчинення крадіжки коштів в сумі 2000 гривень.

Приблизно, о 09 год. 10 хв. за викликом прибули поліцейські, яким позивач повідомив про вищезазначені обставини. Припускаючи вчинення крадіжки, адже напередодні невідома особа цікавилася його будинком, позивач вирішив звернутися до поліції.

Поліцейські здійснили перевірку кімнати та знайшли кошти, які знаходилися в іншому куту сейфа, що недостатньо освітлений.

Позивач зазначає, що при винесення постанови поліцейським не враховано доводи, заперечення стосовно інкримінованого адміністративного правопорушення, що позивач є людиною похилого віку, відтак не міг розгледіти кошти в недостатньо освітленій частині сейфу. Під час виклику поліцейських позивач дійсно вважав, що було вчинено крадіжку, та не мав умислу на здійснення неправдивого виклику.

За таких обставин, позивач вважає, що оскаржувана постанова була винесена при неповному з`ясуванні обставин справи про адміністративне правопорушення, з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою, а отже - незаконною та підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 02.10.2024 було відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

11.10.2024 відповідач ГУНП в Запорізькій області подав відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, з огляду на таке.

18.09.2024 о 09 год. 07 хв. на лінію 102 надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 у заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ранковий час з власного будинку зникли гроші у сумі 2000 грн.

Зазначений виклик було зареєстровано в системі Єдиного обліку ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за реєстраційним номером ЄО № 2536 від 18.09.2024.

18.09.2024 о 09 год. 07 хв., отримавши на планшетний пристрій вищевказане повідомлення, наряд поліції у складі: т.в.о. ст. інспектора СРПП ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Годованця О.Г. та поліцейського інспектора СРПП ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Шила А.С. прибули за адресою: АДРЕСА_1 .

Поліцейськими, які прибули за вищевказаною адресою було встановлено, що відсутні підстави для їх виклику (факту крадіжки підтверджено не було). Заявник - ОСОБА_1 перебував за вказаною адресою у власному будинку. Разом з поліцейським нарядом, позивач, зайшовши до кімнати, де знаходився сейф з грошима, які він нещодавно поклав до одного з його відділень. У присутності позивача поліцейські відчинили сейф та знайшли у його неосвітленому відділенні грошові кошти у сумі 2000 гривень. Від позивача поліцейськими було відібрано пояснення з приводу вищевказаного, де останнім зауважено власноручно, що претензій він не має ні до кого та матеріальної шкоди йому не завдано.

Внаслідок чого, відносно позивача - ОСОБА_1 поліцейським ОСОБА_2 було складено постанову про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП, оскільки позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме повідомив щодо крадіжки, якої в дійсності не було. ОСОБА_1 поліцейським було роз`яснено вимоги статей 299, 287-289 КУпАП та статті 268 КУпАП. Отримавши копію постанови ОСОБА_1 поставив власний підпис та дату отримання, підтверджуючи, що він ознайомлений з вимогами даних статей.

Всі події, що відбувались з моменту прибуття поліцейського наряду за адресою відпрацювання виклику «102» за зверненням ОСОБА_1 до моменту отримання ним копії постанови по справі про адміністративне правопорушення було зафіксовано за допомогою спеціального пристрою - службової бодікамери поліцейського АР 00301.

Позивач викликав представника поліції нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Згідно з рапортом т.в.о. старшого інспектора СРПП ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 18.09.2024 під час виклику на місце події за адресою: АДРЕСА_1 крадіжка грошей не підтвердилась, оскільки будь-яких доказів та свідків заявником надано не було, більш того гроші у присутності позивача було знайдено у сейфі. На підставі вищевикладеного поліцейським ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову за адміністративне правопорушення передбачене статтею 183 КУпАП.

Учасники справи, належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальноготехнічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

Згідно з постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1557920 від 18.09.2024, складеною інспектором Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 , позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 гривень.

У постанові серії ЕГА №1557920 від 18.09.2024 зазначено такі фактичні обставини вчиненого проступку: «18.09.2024 Запорізька, АДРЕСА_1 . Здійснив завідомо неправдивий виклик на лінію 102 та повідомив про крадіжку, хоча насправді цього факту не було».

У постанові серії ЕГА №1557920 від 18.09.2024 відсутні відомості про будь-які додатки до неї.

З доданого до відзиву відеозапису вбачається, що письмові пояснення у позивача відбиралися поліцейським 18.09.2024 о 09год. 44хв. та підписувалися позивачем о 09год. 46хв., тобто вже після складання постанови, що оскаржується, час винесення якої 09год. 29хв. Процес складання постанови серії ЕГА №1557920 від 18.09.2024 на відео не зафіксовано. Також, на відео зафіксовано виявлення поліцейськими грошей у сейфі за місцем проживання позивача, про крадіжку яких він повідомляв, при цьому позивач одразу після виявлення грошей підтвердив, що це саме ті гроші, які він вважав викраденими.

Особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 31.10.1995 Новомиколаївським РВ УМВС України в Запорізькій області. Позивач є особою з інвалідністю 2 групи безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АД № 118805.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача . У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 183 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів. Відповідний правовий висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 29.04.2020 по справі № 161/5372/17 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 88986779).

Лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідний правовий висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 05.08.2019 по справі № 712/12830/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 83442642).

Статтею 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Так, зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

У цій справі, оскільки як стверджує позивач він оспорював допущене порушення та заперечував сам факт завідомо неправдивого виклику поліції, поліцейський на виконання вимог частини п`ятої статті 258 КУпАП мав скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Доказів того, що позивач під час складання постанови не оспорював допущене порушення і адміністративне стягнення, що на нього накладається, відповідачами не надано, оскільки, як зазначалося вище, момент складання постанови не зафіксовано на відеозаписі, наданому відповідачем.

Проте, поліцейським не вчинено дій зі складання протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Також, будь-яких інших доказів у постанові серії ЕГА № 1557920 від 18 вересня 2024 року не зазначено.

Слід зазначити, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, характеризується лише прямим умислом.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Досліджені судом докази не підтверджують наявності у позивача умислу на здійснення завідомо неправдивого виклику поліції. Так, з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що після прибуття поліцейських за викликом позивач вказав поліцейським на місце зберігання грошей, які він вважав викраденими, а після виявлення поліцейськими грошових коштів, одразу визнав свою помилку, та не вводив поліцейських в оману щодо обставин події.

Відповідачами не обґрунтовано наявності у позивача умислу на здійснення завідомо неправдивого виклику поліції та не встановлено мотивів такого вчинку позивача, а натомість лише констатовано факт відсутності крадіжки, щодо якої позивач, будучи пенсіонером та особою з інвалідністю, помилявся та визнав це.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачами не було надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Документально підтверджені судові витрати, понесені сторонами, у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 241 - 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та інспектора Мелітопольського районного управління ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Годованця Олександра Геннадійовича - задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕГА №1557920 від 18 вересня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 гривень.

3. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 жовтня 2024 року.

Суддя С.С. Гасанбеков