Справа № 140/7673/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7673/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач, Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу ПШ № 002563 від 21.08.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення перевірки 24.07.2023 дотримання вимог про автомобільний транспорт при здійсненні перевезень пасажирів автомобілем VOLKSWAGEN, р.н НОМЕР_1 було виявлено відсутність документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: щоденних реєстраційних листів режимів праці та відпочинку (тахокарти) у кількості, передбаченій ЄУТР до 09 год. 00 хв. 24.07.2023.

На підставі акту перевірки та долучених до нього документів оскаржуваною постановою до перевізника відповідно до Закону України Про автомобільний транспорт було застосовано адміністративногосподарський штраф в сумі 17000 грн.

Позивач не погоджується із даною постановою та вважає її протиправною. Вказує на те, що під час проведення перевірки водієм при перевірці та позивачем при розгляді справи, відповідачу було надано повний пакет документів, визначений нормами даної статті для здійснення пасажирських перевезень, що засвідчує відсутність допущеного ним порушення.

Зокрема зазначає, що під час проведення перевірки водій транспортного засобу, мав при собі та надав для перевірки тахокарти від 24.07.2023 та бланк підтвердження діяльності від 24.07.2023, у якому зазначено, що водій транспортного засобу ОСОБА_2 з 23.06.2023 00:00 хв. по 24.07.2023 08:00 хв. був в очікуванні, а тому протягом вказаного періоду не керував транспортним засобом. Вказане свідчить про виконання перевізником вимог чинного законодавства та відсутність підстав для накладення на нього штрафу. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечила та зазначила, що посадовими особами Укртансбезпеки 24.07.2023 проведено рейдову перевірку щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт в ході якої виявлено, що транспортним засобом марки VOLKSWAGEN, р.н НОМЕР_1 надавались послуги перевезення пасажирів за відсутності документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водія (тахокарт) у кількості, передбаченій ЄУТР, що зафіксовано в акті №020763 від 24.07.2023.

Вказує на те, що відповідно до вимог ст.ст. 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевізник повинен виконувати вимоги даного закону та інших нормативних актів, які регламентують перевезення, забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв та передавати для перевірки уповноваженим особам документи, передбачені законодавством.

Зауважує з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, що водії при обладнанні автомобіля аналоговим тахографом повинні зберігати записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 з дня її закінчення. Під час перевірки водії повинні надавати до контролю реєстраційні листки (тахограми) за поточний день та за попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт, надавати бланки підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством чи водієм перед рейсом.

Звертає увагу на те, що під час перевірки ОСОБА_2 надав бланк підтвердження діяльності, що не був підписаний самим водієм. Виходячи із зазначеного, невиконання вимоги щодо підписання бланку водієм (заповнення відповідної частини водієм) тягне за собою недійсність такого бланку в розумінні Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 06.2010 №340 (далі - Положення №340), розробленого на виконання ЄУТР.

Окрім того, відповідно до пункту 4 договору №288/07 від 14.07.2023, на підставі якого водій виконував перевезення, водій повинен був подати автобус до с. Воротнів на 08 год 00 хв. При цьому, в даному випадку відсутній документ (бланк підтвердження діяльності чи тахокарта), що містить інформацію щодо режиму роботи та відпочинку водія ОСОБА_2 в період з 08:00 год. до 09:00 год 24.07 2023. Вказане зафіксовано відеозаписом інспектора, який проводив перевірку та актом. Відсутність даного документу є порушенням ст. 39 Закону. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У відповіді на відзив позивач ще раз підтвердив свою правову позицію щодо незаконності винесеної постанови про накладення штрафу та просив позов задовольнити.

Відповідач у додаткових поясненнях вказав, на те, що поданий водієм під час перевірки бланк підтвердження не був належним чином оформлений, оскільки не був підписаний водієм, а тому не відповідає вимогам ЄУТР та Положення №340.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) у період з 24.07.2023 по 30.07.2023, від 21.07.2023 (а.с.42) та направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 21.07.2023 № 015738 (а.с.41) Відділом Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки на ділянці автомобільної дороги М-06, 26км. +100м., проведено перевірку належного позивачу транспортного засобу VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

За результатами перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.07.2023 АР №020763, яким було встановлено порушення абзацу 3 частини першої статті 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: нерегулярні перевезення пасажирів по маршруту с. Воротнів - м.Луцьк - м. Київ виконувалися без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку (тахокарт) у кількості, передбаченій ЄУТР до 09 год. 00 хв. 24.07.2023 (а.с.5, 43).

01.06.2023 підприємцю рекомендованим листом направлено повідомлення про те, що розгляд справи відбудеться 12.06.2023 за адресою: м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3, поверх 4 (а.с.48).

Постановою начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті Шендюха Т.Ю. про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ002563 від 21.08.2023 до перевізника ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн у зв`язку з відсутністю документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку (тахокарт), відповідальність за що передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 вказаного закону (а.с. 6, 50).

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами та спірному рішенню, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин сьомої, чотирнадцятої статті 6 Закону України від 05.04.2001 №2344-ІII Про автомобільний транспорт (далі Закон №2344-ІII) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 1, абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже, здійснення державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства є повноваженнями відповідача.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) визначає Порядок Проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі, затвердженого постановою КМ України №1567 від 08.11.2006 (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №1567).

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (пункт 3 Порядку №1567).

Згідно із пунктами 2, 4 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 11, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Як визначено пунктом 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 34 даного Закону автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 39 Закону №2344-ІІІ визначено перелік документів, на підставі яких здійснюються перевезення пасажирів, (у тому числі регулярні), які є загальнообов`язковими для перевізників.

Абзацом 2 частини 2 статті 39 Закону №2344-ІІІ визначено, що при виконанні регулярних пасажирських перевезень автомобільний перевізник повинен мати - ліцензію, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

Зокрема, абзацом 3 частини 2 статті 39 Закону №2344-ІІІ визначено, які документи повинен мати водій, що здійснює такий рейс, а саме посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Як встановлено абзацами 2, 3 частини 4 статті 39 даного Закону при виконанні нерегулярних пасажирських перевезень автомобільний перевізник повинен мати - ліцензію, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

Водій автобуса повинен мати - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Зокрема, абз. 3 частини 1 статті 60 даного Закону визначено, що за виконання перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У Законі №2344-ІІІ (стаття 1) наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовник транспортних послуг юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкція №385).

Відповідно до пункту 1.4. Інструкції №385 тахограф - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно із пунктом 3.1. Інструкції № 385 виробники транспортних засобів, перевізники, водії та пости сервісного обслуговування тахографів використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Фактичною підставою для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ стало встановлення посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки факту здійснення нерегулярного перевезення пасажирів за відсутності щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку (тахокарт), що є порушенням вимог ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт.

Зокрема, такий висновок зроблено в акті перевірки від 24.07.2023 № 020763.

Проаналізувавши зібрані по справі докази суд вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами не було доведено факт вчинення позивачем даного порушення, виходячи з наступного.

Статтею 39 Закону №2344-ІІІ визначено перелік документів, на підставі яких здійснюються перевезення пасажирів, які є загальнообов`язковими для перевізників.

При цьому вказаний перелік документів не є вичерпним і іншими нормативними актами для перевізників та водіїв передбачені наявність інших документів, які повинні бути надані уповноваженими органам при проведені перевірки.

Відповідно до пунктів 3.3, 3.6 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів; має при собі:протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР ( 994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010, затверджено «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів» (далі- Положення №340).

Пунктами 1.2, 1.3 даного Положення визначено, що воно встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Як встановлено п.6.1 розділу VI Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно з п.6.4 розділу VI Положення №340 графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

11.10.2005 набув чинності Закон України "Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)" №2819-IV від 07.09.2005.

Крім цього, Європарламентом та Європейською Радою 15.03.2006 було прийнято Постанову (ЄС) № 561/2006 щодо гармонізації певного соціального законодавства, що стосується автомобільного транспорту та вносить змін до Постанови Ради (ЄЄС) №3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і відміняє Постанову Ради (ЄС) №3820/85. Цією постановою були визначені Правила щодо часу відпочинку та роботи водія, які набули чинності з 11.04.2007.

За вимогами таких Правил передбачено, щоб водії транспортних засобів завжди мали при собі і могли надати до перевірки реєстраційні листи за поточний тиждень і ті, які водій використовував в попередні 15 днів, картку водія, якщо вона у нього є, будь-який звіт складений від руки і роздруківку, зроблені впродовж поточного тижня і попередніх 15 днів (а з 1.01.2008 в обох випадках за поточний день і попередні 28 днів). В тому ж випадку, коли водій не має можливості надати вищевказані документи, він повинен надати супровідний лист (документ, про періоди часу, коли водій не керував транспортним засобом), форма якого розроблена та затверджена Рішенням Європейської Комісії від 12.04.2007.

Отже, водії зобов`язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто 29 реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водія.

При цьому, Положенням № 340 та нормами ЄУТР чітко передбачено алгоритм дій перевізника та водія щодо підтвердження режиму роботи та відпочинку коли ним не здійснювались рейси.

Такі обставини можуть засвідчуватися бланками підтвердження встановленої форми, які повинні бути заповнені перед рейсом, підписані перевізником та водієм та надані уповноваженій особі під час перевірки.

Судом встановлено, що під час перевірки належного позивачу транспортного засобу VOLKSWAGEN номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 надав бланк підтвердження діяльності, із якого вбачається, що з 00:00 23.06.2023 до 08:00 год. 24.07.2023 водій був в очікуванні та протягом вказаного періоду не керував транспортним засобом, що підпадає під дію положень Регламенту 561/2006 (ЕС) або ЕСТР (а.с.7, 46).

Також підписуючи акт перевірки від 24.07.2023 АР №020763, у графі пояснення водія про причини порушень ОСОБА_2 зазначив, що не згідний із встановленими порушеннями, оскільки під час перевірки було надано лист підтвердження, який виданий 24.07.2023 та договір №228/07 (а.с.9).

Крім того, під час проведення перевірки водієм перевіряючому було надано тахокарту за 24.07.2024, з якої вбачається, що водій почав роботу з 09.00 год цього ж дня.

Вказані обставини відповідачем не заперечується.

Тобто, виходячи із встановлених обставин та вимог чинного законодавства, суд констатує, що перевізником під час здійснення перевезення пасажирів не було допущено порушення вимог чинного законодавства, зокрема ст. 39 Закону №2344-ІІІ та Положення №340, були надані всі необхідні документи, які підтверджують режими праці та відпочинку водія та відповідна тахокарда, а відтак у відповідача були відсутні підстави для накладення на перевізника адміністративно-господарського штрафу.

Щодо твердження представника відповідача про те, що наданий бланк підтвердження діяльності, не був підписаний самим водієм, суд зауважує наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що під час проведення перевірки водій надав бланк підтвердження діяльності в якому зазначено, що водій під час перевірки, що з 00:00 23.06.2023 до 08:00 год. 24.07.2023 водій був в очікуванні та протягом вказаного періоду не керував транспортним засобом. Вказаний бланк був підписаний підприємцем та завірений його печаткою.

Під час розгляду справи, позивачем були надані відповідачу письмові пояснення від 21.08.2023 (а.с.10), в яких підтверджено нездійснення водієм у період, зазначений у бланку, підтвердження рейсів.

Суд зазначає, що відсутність у бланку підтвердження режиму роботи на момент перевірки підпису водія, за умови наявності у ньому підпису перевізника, що завірений його печаткою та всіх необхідних реквізитів, не свідчить про його недійсність.

Слід наголосити, що певні недоліки в оформленні даного документу, не спростовують факту, що водій з 00:00 23.06.2023 до 08:00 год. 24.07.2023 був в очікуванні та протягом вказаного періоду не керував транспортним засобом.

При цьому відповідачем на спростування даної обставини належних та допустимих доказів не подано.

Суд також не приймає до уваги твердження відповідача про ненадання водієм тахокарти про режим роботи з 08.00 год до 09.00 год 24.07.2024, оскільки як вбачається із договору про перевезення пасажирів 288//07 від 14.07.2023 водій повинен був подати автобус до с. Воротнів о 08.00 год, виходячи із наступного.

Як вже зазначав суд вище, водієм під час перевірки було надано тахокарту за 24.07.2023, з якої вбачається, що він розпочав роботу з 09.00 год.

Крім того, суд звертає увагу, що під час проведення перевірки та розгляду справи відповідачем не з`ясовувалась та не витребовувалась інформація у ФОП ОСОБА_3 про виконання умов договору та їм оцінка не надавалась. При цьому, матеріали перевірки не містять достовірних даних про те, що ОСОБА_2 розпочав свою роботу 24.07.2023 саме о 08.00 год.

Суд зауважує, що сам по собі договір та його умови є декларацією про наміри, які за певних умов можуть змінюватися та корегуватися.

Тобто для притягнення особи до відповідальності ці обставини повинні були бути належним чином з`ясовані під час проведення перевірки та зафіксовані належними доказами.

Для притягнення особи до відповідальності повинні бути зібрані докази, які є належними та допустимими з точки зору процесуального закону, а саме 72-73 КАС України, про вчинення саме нею порушення та наявності підстав для притягнення її до відповідальності, чого в даному випадку немає.

На думку суду, в ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки акту перевірки від 24.07.2023 № 020763 про порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз норм законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, та встановлені у справі обставини вказують на те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності прийнятого рішення про накладення штрафу на позивача за порушення норм про автомобільний транспорт, оскаржувана постанова від 21.08.2023 № ПШ 002563 прийнята не на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, не обґрунтовано (без урахування усіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення), без доведення обставин належними і достатніми доказами, сума застосованого нею адміністративно-господарського штрафу не відповідає встановленим чиним законодавством розміру, а тому є протиправною і підлягає скасуванню судом.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3491 від 23.07.2024.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений згідно з платіжною інструкцією №3491 від 23.07.2024 в сумі 1211,20 грн (а.с.4).

Керуючись статтями 241-243, 245, 246, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 21.08.2023 № ПШ 002563 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 9, ).

Суддя Р.С. Денисюк