Справа № 953/4212/24
Суддя: Онупко М. Ю.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/32/2024 Справа №953/4212/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Робочої М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2076356 від 05.05.2024 року.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 05.05.2024 року він на транспортному засобі Mazda 626, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Морозова в м. Харків, біля будинку № 16 його наздогнав автомобіль патрульної поліції, подаючи сигнал зупинитися. Після зупинки співробітники поліції пояснили, що причиною зупинки є порушення позивачем ПДР України. Пізніше інспектор поліції повідомив його, що він позбавлений права керування транспортним засобом, в тому порушив п. 2.1 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП. На підставі викладеного інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову Серії ЕНА № 2076386 від 05.05.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 20 400 грн.

Крім того вказав, що постанову Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26.02.2024 року він отримав лише 07.05.2024 року, та копії матеріалів вказаної справи не містять доказів направлення копії постанови на його адресу.

З вказаною постановою серії ЕНА №2076356 від 05.05.2024 року позивач не погоджується, у зв`язку з чим був вимушений звернутися до суду із позовом.

Ухвалою суду від 14.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_1 Антоненко І.М. до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не надав.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Федюк Д.В. в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов.

В наданому до суду відзиві на позов зазначив, що 05.05.2024 року о 15 год. 07 хв. на вулиці Матросова, поблизу будинку № 1 Б, в місті Харкові, було виявлено транспортний засіб Mazda 626, д.н.з. НОМЕР_1 . Вищевказаний транспортний засіб було зупинено інспектором на підставі пункту третього частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до позивача, представився, пояснив причину застосування превентивних поліцейських заходів, а також довів до відома позивача нормативно-правові акти, на підставі пункту другого статті 32 Закону було висунуто вимогу про пред`явлення документів, що посвідчують особу та відповідне право, тобто посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію. Позивач пред`явив вищевказані документи. Інспектором було перевірено позивача за наявними базами та виявлено, що позивач позбавлений права керування постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26.02.2024 року (справа № 641/244/24). Вказана постанова набрала законної сили 08.03.2024 року.

За приписами статті 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Також вказав, що позивачу в ході підготовки справи в повному обсязі роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, про що позивач проставив відповідний підпис в графі № 8 оскаржуваної постанови.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності приходить до наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2076356 від 05.05.2024 року, позивача по справі притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 26.02.2024 року Комінтернівським районним судом міста Харкова було винесено постанову про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Вказана постанова суду набрала законної сили 08.03.2024 року.

Відповідно до приписів ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно роз`яснень у абз. 4 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Як вбачається з наданих до суду відеозаписів водій ОСОБА_1 дійсно керував 05.05.2024 року транспортним засобом Mazda 626, д.н.з. НОМЕР_1 . Будь-яких заперечень щодо необхідності надання правової допомоги чи необхідності надання часу для забезпечення явки захисника, надання доказів чи необхідності надання додаткових пояснень вищевказані відеозаписи не містять.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі проведено належною особою, у відповідності до вимог чинного законодавства, та постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2076356 від 05.05.2024 року відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того виходячи з досліджених відеозаписів та досліджених матеріалів справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять належні та допустимі докази вчинення позивачем порушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Позивачем в позовній заяві не заперечувався факт керування транспортним засобом 05.05.2024 року, як і не заперечувався факт винесення постанови Комінтернівським районним судом міста Харкова від 26.02.2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Відносно доводів позивача, про те, що він не знав про існування судового рішення, яким його було позбавлено право керування транспортними засобами, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 9 КУпАП винним діянням (дія або бездіяльність), яке є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, є вчинення особою діяння умисно або з необережності. Диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП не визначає наявності обов`язкової форми вини у вигляді умислу, а відтак такою нормою передбачена відповідальність і за вчинення відповідних діянь з необережності.

Згідно з ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

У п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

З постанови Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26.02.2024 року в справі № 641/244/24, вбачається, що ОСОБА_1 про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Крім того, згідно вищевказаної постанови ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та його напрвлення для розгляду до Комінтернівського районного суду м.Харкова, а отже не був позбавлений можливості цікавитись, на якому етапі перебуває розгляд справи відносно нього та результатами такого розгляду, а також та в розумні інтервали часу мав вжити заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови, тобто станом на 05.05.2024 року, позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем, оскільки постанова Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26.02.2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, набрала законної сили 08.03.2024 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором поліції не було порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення була доведена, а тому у задоволенні позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - М. Ю. Онупко