Справа № 345/4900/24
Суддя: Кулаєць Б. О.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/4900/24
Провадження № 2-а/345/36/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України Івано-Франківської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Михайлюка Н.М.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити строк на оскарження постанови та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2330927 від 06.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі.

Свою заяву позивач мотивував тим, що оскаржувана постанова є протиправною та такою що підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, оскільки складена безпідставно, без наявності будь-яких доказів, свідчень або інших відомостей, які підтверджують те, що він вчинив адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зазначені в оскаржуваній постанові події не відображають обставин справи, обставини, зазначені в оскаржуваній постанові, є безпідставними та необгрунтованими; поліцейським не доведено належними та допустимими доказами вчинення ним порушення правил дорожнього руху. Також порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для визнання відповідної постанови протиправною та її скасування у судовому порядку. Оскаржувана постанова не містить відомостей про порядок її оскарження, оскаржуваною постановою йому ставиться у вину порушення ПДР України, яка встановлює обов?язок водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобом відповідної категорії, у випадку порушення якого настає відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому, виносячи оскаржувану постанову про притягнення його за ч. 2 ст. 126 КУпАП, поліцейським вказано пункт ПДР України, якого він не порушував та за порушення якого не передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просить позовну заяву залишити без розгляду. Свою заяву мотивує тим, що постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП позивач отримав наручно, що підтверджується наявним підписом позивача у п. 9 постанови серії ЕАН № 2330927 від 06.06.2024 про отримання копії постанови, який є ідентичним із підписом позивача, який міститься у позовній заяві Отже, десяти денний строк на оскарження позивачем постанови розпочинається з 06.06.2024, з дати отримання постанови наручно, і триває до 17.06.2024. Більше того, позивач особисто оплатив штраф 19.07.2024 у подвійному розмірі 6800 грн., накладений згідно з постановою серії ЕАН № 2330927 від 06.06.2024. Отже, і вданому випадку позивач пропустив строк на звернення до суду, оскільки десятиденний строк на оскарження позивачем постанови розпочинається 19.07.2024 і триває до 29.07.2024 (включно). А отже доводи позивача про визнання поважним порушення ним строку на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності вважає безпідставними, оскільки, не доводить поважності пропуску строку, будь-яких відомостей про те, що позивач не міг своєчасно оскаржити судове рішення в матеріалах справи не має, а тільки наводяться абсурдні та незрозумілі обставини, щоб вести суд в оману та поновити строк на оскарження постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали подану позовну заяву та просили її задоволити. Представник позивача наголошував на тому, що долучена представником відповідача до заяви про залишення позовної заяви копія постанови від 06.06.2024 серії ЕНА № 2330927, ні за змістом, ні за формою не відповідає оскаржуваній постанові, копію якої надала сторона позивача. Щодо платіжної іструкції, то просив врахувати, що кошти були сплачені від ФОП ОСОБА_1 та не були зараховані на розрахунковий рахунок, а повернулися на рахунок платника. Долучена представником відповідача копія платіжної інструкції не відповідає вимогам закону, відсутні докази зарахування цих коштів, а тому вказані докази є недопустимими.

У провадженні суду перебувала справа № 345/2225/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак постанова суду від 16.12.2022 йому була направлена не на його адресу проживання чи реєстрації, а тому про прийняте рішення він не знав. Посвідчення водія в ОСОБА_1 не вилучалося та наявне у нього. Йому стало відомо про постанову суду від 16.12.2022 тільки після його зупинки працівниками поліції та складання щодо нього протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП. В подальшому на підставі цього протоколу судом винесена постанова у справі № 345/4114/24, яка на даний час оскаржується в апеляційному порядку. Оскільки ОСОБА_1 не було відомо про рішення суду, яким його було позбавлено права керування транспортними засобами, відповідно, у нього не було умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім того, просив врахувати, що в оскаржуваній постанові одночасно зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування та не маючи права керування таким транспортним засобом, хоча відповідальність за ці порушення передбачена різними частинами ст. 126 КУпАП.

Вважав, що відповідачем не надано належних доказів для спростування фактів, що зазначені в позовній заяві, не виконана ухвала суду від 03.10.2024 про витребування доказів. Відповідач також не скористався своїм правом на подання відзиву, хоча в даній категорії справи обов`язок щодо доказування покладається на відповідача.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 26.08.2024 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

03.09.2024 представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06.09.2024 відкрито провадження по справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, без виклику сторін, запропоновано відповідачу протягом 5 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

13.09.2024 представник відповідача подав до суду заяву про залишення позову без розгляду (а.с. 51-60).

17.09.2024 представник позивача подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 67-71).

Ухвалою суду від 17.09.2024у задоволенні клопотання відмовлено.

01.10.2024 представник позивача подав до суду клопотання про долучення письмових доказів та пояснень (а.с. 82-112-).

03.10.2024 представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів (а.с. 106-112).

Ухвалою суду від 03.10.2024 клопотання представника позивча задоволено.

09.10.2024 представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2330927 від 06.06.2024, яка винесена поліцейським Калуського РВП ГУ НП України в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 06.06.2024 о 19:51 год. в м. Калуш по вул. Дзвонарська, 19 керував автомобілем «Ауді А3», д.н.з. НОМЕР_1 , без поліса обов`язкового страхування та не маючи права керування таким транспортним засобом. У зв`язку із чим постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн. (а.с. 13).

На ім`я ОСОБА_1 видано посвідчення водія серії НОМЕР_2 , строком дії з 13.05.2021 до 13.05.2051, яке надає право керувати транспортними засобом категорій В та С (а.с. 14-15).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу автомобілем «Ауді А3», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 16).

Між сторонами виник спір з приводу правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Оцінка суду:

дослідивши докази, які надані сторонами на обґрунтування своїх вимог та заперечень, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Положення ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Зміст ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивач 06.06.2024 о 19:51 год. в м. Калуш по вул. Дзвонарська, 19 керував автомобілем «Ауді А3», д.н.з. НОМЕР_1 , без поліса обов`язкового страхування та не маючи права керування таким транспортним засобом.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП

Однак, фабула висунутого позивачу обвинувачення у оскаржуваній постанові не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Як встановлено судом, в ОСОБА_1 наявне посвідчення водія серії НОМЕР_2 зі строком дії з 13.05.2021 до 13.05.2051, відповідно до якого він має право на керування транспортним засобом, оскільки отримав відповідне посвідчення з правом керування, у тому числі транспортними засобами категорії В, якій відповідає автомобіль, на якому він рухався. Доказів позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом відповідачем не надано, як і не доведено, який період такого позбавлення, що унеможливлює суд без будь-якого сумніву визначити, чи вважався ОСОБА_1 станом на день зупинки його працівниками поліції 06.06.2024 таким, який позбавлений права керування транпортним засобом, а чи таким, що не має такого права, враховуючи наявність у нього посвідчення на право керування транспортним засобом та відсутність в оскаржуваній постанові належних обгрунтувань, а також неподання відповідачем доказів.

За таких обставин та наявних доказів однозначно перевірити правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 126 КУпАП у суду немає можливості, так як за наявності обставин позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами та керування такими під час терміну позбавлення такого права відповідним рішенням, його дії підлягали б кваліфікації за ч. 4 ст. 126 КУпАП, у випадку непред`явлення посвідчення водія відповідної категорії та поліса обов`язкого страхування (про що також зазначено в оскаржуваній постанові) - за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а за відсутності права керування транспортними засобами - за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім того, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року в справі № 216/5226/16-а.

Судом встановлено, що станом на дату складання оскаржуваної постанови 06.06.2024 позивач керував автомобілем на підставі посвідчення водія відповідної категорії, що свідчить, що в його діях відсутнє порушення п.2.1.а Правил дорожнього руху без наявності доказів протилежного.

В той же час будь-яких доказів вини позивача у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідачем не надано.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилався, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 6 ст. 77 КАС України).

Окрім цього, відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідач відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України не надав будь-яких доказів, також такі докази не зазначені в оскаржуваній постанові, як і не виконано ухвалу суду про витребування доказів від 03.10.2024.

Враховуючи те, що складена відповідачем постанова серії ЕНА № 2330927 від 06.06.2024 про вчинення адміністративного правопорушення не підтверджує факту вчинення позивачем зазначеного правопорушення та не може оцінюватися судом, як належний і допустимий доказ в розумінні ст. 72 КАС України, оскільки заперечується позивачем, а також те, що в матеріалах справи містяться дві копії оскаржуваної постанови, надані сторонами, які відрізняються за формою та частково за змістом, інших доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення відповідач не надав, суд приходить до переконання в тому, що відповідач притягнув позивача до відповідальності за відсутності доказів вчинення ним відповідного правопорушення.

Відповідно вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суду недоведена, а тому в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим постанову серії ЕНА № 2330927 від 06.06.2024 щодо позивача про накладення адміністративного стягнення необхідно скасувати, а провадження по справі закрити, що буде належним захистом порушеного права позивача. Відтак, позов необхідно задовольнити.

Щодо строку звернення до суду.

Згідно зі ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач та його представник стверджують, що копію оскаржуваної постанови представник отримав з матеріалів справи № 345/4114/24 та надав позивачу 29.07.2024, про що надають підтверджуючі докази (а.с. 13, 18) та просять поновити строк на її оскарження.

Представник відповідача вказує на те, що позивач отримав оскаржувану постанову 06.06.2024, що підтверджується його підписом в постанові. В той же час в матеріалах справи містяться дві копії оскаржуваної постанови, які відрізняються між собою, та на одній з таких копій жодного підпису ОСОБА_1 немає. А тому, на думку суду, за відсутності доказів, зокрема, відеофіксації процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, в тому числі, моменту вручення постанови, вказана обставина не може однозначно свідчити про отримання ним спірної постанови та про відсутність поважних причин пропуску строку для її оскарження.

А тому, з урахуванням вимог ст. 121 КАС України, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк на звернення до суду з даним позовом, визнавши поважними причини пропуску такого строку.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 126, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП, керуючись статтями ст.ст. 139, 241-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України Івано-Франківської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2330927 від 06.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, адреса: вул. Сахарова, 15 м. Івано-Франківськ, .

Повний текст рішення складено 11.10.2024.

Суддя: