Справа № 160/10781/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/10781/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Панченко Ольги Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року в адміністративній справі №160/10781/24 (головуючий суддя першої інстанції Горбалінський В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 24.04.2024 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- стягнути на її користь з ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області недоодержану пенсію ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 265639,60 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є дружиною померлого пенсіонера ОСОБА_2 , який перебував на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, як отримувач пенсії за Законом №2262. Позивач вважає, що вона, як дружина покійного військового пенсіонера, має право згідно із частиною 1 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на одержання сум пенсії, що підлягали йому виплаті і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Проте, листом від 19.03.2023 року відповідачем відмовлено у виплаті вказаної суми пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови виплатити ОСОБА_1 , як дружині померлого пенсіонера ОСОБА_2 , відповідно до статті 61 закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягала виплаті, та залишилася недоодержаною у зв`язку з смертю ОСОБА_2 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 , як дружині померлого пенсіонера ОСОБА_2 , відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягала виплаті згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 року у справі №160/6830/22 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 року у справі №160/4639/23 та залишилася недоодержаною ОСОБА_2 , у зв`язку з його смертю.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просила скаргу задовольнити та прийняти постанову, якою змінити рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції в частині застосування способу захисту зобов`язального характеру є помилковим та безпідставними. Апелянт вважає, що позивачем у даній справі обрано належний спосіб захисту, а саме - стягнення на її користь недоодержаної пенсії померлого чоловіка - ОСОБА_2 в сумі 265639,60 грн., а тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити, а саме: замість зобов`язання виплатити суми недоодержаної пенсії зазначити про стягнення на користь позивача з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області недоодержану пенсію ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 265639,60 грн., а в решті рішення суду залишити без змін. Також апелянт просить стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3187,88 грн. та витрати на оплату правничих послуг в сумі 5000 грн. (орієнтовно).

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є дружиною померлого пенсіонера ОСОБА_2 , який перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», (а.с.32).

Відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12.12.2023 року Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.31).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 року у справі №160/6830/22, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 довідки від 25.11.2021 року № ФД93472 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії з 01.04.2019 року (а.с.19-26).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 року у справі №160/4639/23, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 з 01.08.2022 року щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням виплачених сум (а.с.12-18).

ОСОБА_1 звернулась 14.02.2024 року до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила виплатити їй суму пенсії, що підлягала виплаті пенсіонеру з числа військовослужбовців ( ОСОБА_2 ), яка залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю останнього (а.с.33).

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом від 19.03.2024 року повідомив позивача, що ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262, виплата якої припинена з 01.01.2024 року у зв`язку зі смертю. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 у справі №160/6830/22 доплата пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2019 року по 31.08.2022 року складає 239639,60 грн. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 у справі №160/4639/23 доплата пенсії ОСОБА_2 за період з 01.08.2022 року по 31.08.2023 року складає 26000,00 грн.. Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішенням суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили (а.с.34-35).

Не погодившись відмовою у виплаті недоодержаної пенсії померлого чоловіка, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернулася до пенсійного органу у встановлений законодавством строк із заявою в порядку статті 61 Закону №2262, а тому відповідач протиправно відмовив у виплаті позивачу нарахованої, але не виплаченої її померлому чоловіку пенсії, оскільки зазначена норма покладає на органи Пенсійного фонду України обов`язок із виплати суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача виплатити позивачу відповідно до статті 61 Закону №2262.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992 року (далі - Закон №2262).

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч.2 ст.36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (ч.3 ст.1 Закону №2262).

Відповідно до частин 1, 3 статті 61 Закону України №2262 суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту - Порядок №3-1).

Абзацом 3 пункту 4 Порядку №3-1 передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Таким чином, суми недоодержаної пенсії, призначеної на підставі Закону №2262, виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до п.2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1) для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у ч.2 ст.36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Як зазначалось вище, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на день смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , була дружиною останнього та проживала разом з ним, а тому відповідно до ст.61 Закону №2262 має право на отримання недоотриманої пенсії померлого чоловіка.

Позивач 14.02.2024 року (тобто, не пізніше 6 місяців після смерті чоловіка) звернулась до пенсійного органу із заявою про отримання суми пенсії ОСОБА_2 , що підлягала виплаті як пенсіонеру з числа військовослужбовців та залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю (а.с.33).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, посилання пенсійного органу на те, що для отримання коштів, нарахованих на виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду, позивачу необхідно звернутися до суду є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 звернулася щодо виплати їй недоотриманої пенсії її померлого чоловіка відповідно до статті 61 Закону №2262, приписи якої покладають на органи Пенсійного фонду України обов`язок із виплати суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

В апеляційній скарзі скаржником зазначено, що позивач загалом погоджується з висновком суду першої інстанції, однак вважає рішення суду помилковим в частині застосування способу захисту зобов`язального характеру, який обрав суд першої інстанції.

Скаржник зазначає, що позивач просила саме стягнути на її користь з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області недоодержану пенсію ОСОБА_2 в сумі 265639,60 грн., яка визначена рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду, а саме: від 15.06.2022 по справі №160/6830/22 та від 13.04.2023 по справі №160/4639/23, а тому позивачем обрано належним спосіб захисту порушеного права, який відповідає положенням ст.245 КАС України та нормам Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Апеляційний суд такі доводи скаржника до уваги не приймає з огляду на таке.

Як зазначалось вище, відповідно до статті 61 Закону №2262 у відповідача існує обов`язок виплати сум пенсії, що підлягала виплаті згідно з рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 року у справі №160/6830/22 та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 року у справі № 160/4639/23, та залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ..

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вказаними судовими рішеннями пенсійний орган також зобов`язувався, зокрема, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 належні суми пенсії та доплати.

Доказів, які б свідчили про те, що пенсійний орган буде ухилятися від виконання рішення суду першої інстанції або умисно його не виконувати, скаржником не надано і це не є предметом розгляду даної справи.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності апеляційний суд погоджується із рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат з оплати послуг з правничої допомоги у сумі 5000,00 грн., апеляційний суд зазначає, що підстави для стягнення вказаних витрат відсутні, оскільки на час прийняття постанови позивачем не надано обґрунтування та підтвердження понесених витрат, та доказів надання правничої допомоги.

Так як рішення суду першої інстанції апеляційним судом залишено без змін, то відповідно до частини 6 статті 139 КАС України перерозподіл судових витрат (стягнення судового збору за подання апеляційної скарги) не проводиться.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Панченко Ольги Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року в адміністративній справі №160/10781/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року в адміністративній справі №160/10781/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко