Справа № 160/25553/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 жовтня 2024 рокуСправа № 160/25553/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши у м. Дніпрі матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, шосе Звенигородське, буд. 1, ) до Дніпровської митниці (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22, код ЄДРПОУ ВП: 43971371) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ (далі позивач) до Дніпровської митниці (далі відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110150/2023/000056/2 від 19.09.2023 року.

Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача від 19.09.2023 року.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/25553/24 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки у встановлений судом строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

08 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що угоду з адвокатом було укладено 14.11.2023 року, при цьому було передбачено оскарження спірного рішення. 06.02.2024 року адвокатом направлено до суду позовну заяву через ТОВ «НОВА ПОШТА». 10.02.2024 року угоду розірвано через скрутне фінансове становище позивача. 24.07.2024 року укладено нову угоду, після чого встановлено, що надісланий 06.02.2024 року позов не був прийнятий та розглянутий судом через повернення відправлення ТОВ «НОВА ПОШТА» 11408). З цих підстав адвокатом подано новий позов.

Вирішуючи подану заяву суд зазначає наступне.

Строк звернення до суду з цим позовом складає 6 місяців. Позивачем оскаржено рішення від 19.09.2023 року. За відсутності іншої дати отримання позивачем такого рішення, строк належить обчислювати з 20.09.2023 року. Отже, цей строк сплив 20.03.2024 року. В свою чергу позов подано 20.09.2024 року з пропуском строку звернення до суду на 6 місяців.

Суд не визнає належними докази на підтвердження становища позивача щодо неможливості звернутись до суду у встановлений чинним законодавством строк, оскільки за можливості підтвердити відповідні обставини поза розумним сумнівом (наприклад, надати податкову звітність, штатні розписи, накази про звільнення і тд) позивач надав докази опосередкованого характеру, які не мають необхідного юридичного значення та не відповідають вимогам об`єктивності. При цьому навіть в такий спосіб позивачем не засвідчено факт невикористання ним протягом всього спірного періоду часу правничої допомоги, а також не надано розумних пояснень щодо значущості участі адвоката в юридичній ситуації після стверджуваного подання позову як обставини, яка впливає на строк звернення до суду.

Окрім цього, попри відповідні твердження в аспекті забезпечення представництва інтересів в судах в Єдиному державному реєстрі судових рішень в наявності судові рішення, які свідчать про реальну можливість та фактичну реалізацію позивачем свого права на звернення до суду: з 10.02.2024 року по 10.04.2024 року в наявності 84 судових рішення, ухвалених судами адміністративної юрисдикції, в т.ч. процесуальні рішення за поданими в цей період позовними заявами.

Наявні обставини свідчать лише про неналежну організацію позивачем своєї господарської діяльності, що є результатом його власної поведінки та залежать від нього самого. Законодавством не передбачено зупинення перебігу строку звернення до суду для юридичних осіб з підстав пошуку адвоката, скрутного фінансового становища і тд, відповідні обставини, в разі їх доведення, можуть лише давати підстави для вирішення питання про їх значущість з наступної оцінкою поважності причин строку звернення до суду у відповідному аспекті. В цій же справі відповідні обставини не доведені, а їх існування як таке в будь-якому випадку не виправдовує наявне прострочення в зверненні до суду.

Зокрема, аналогічне питання вже розглядалось Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 30.07.2024 року у справі №340/2479/24.

Стосовно доводів позивача про повторність звернення до суду суд зазначає наступне.

У постанові Касаційного адміністративного суду від 24.07.2023 року у справі №200/3692/21 розглядалася подібна юридична ситуація повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення. Сформовані Верховним Судом висновки мають загальний характер стосовно повторного звернення до суду, а тому можуть бути застосовані і до обставин цієї справи. Так, зазначено, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження в разі повторного подання апеляційної скарги, може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось у межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або впродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження і вжив усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції та не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Суд констатує недоведеність позивачем належним чином обставин первинного звернення до суду. Позивачем не надано змістовних пояснень щодо необізнаності про долю поданого позову, адже згідно його власної позиції відправлення було повернуто, тобто останній не міг не дізнатись, що позов не подано. Також розумним та очевидним у випадку позивача, який систематично бере участь у судових спорах, що після подання позову відбуваються передбачені законодавством процесуальні дії суду, однак позивач байдуже поставився до цих питань протягом значного періоду часу.

Сторона зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.05.2023 року у справі №640/15818/21.

Більш того, позивачем не надано належних доказів того, що у відповідному відправленні містився саме позов по цій справі, а не будь-який інший. Пояснення позивача в цьому аспекті є неспроможними та суперечать ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання позивача на запровадження воєнного стану судом також відхиляються, оскільки сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 29.09.2022 по справі №500/1912/22.

В цій справі не лише відсутні жодні докази на підтвердження реального впливу на позивача обставин, зумовлених правовим режимом воєнного стану та підставами, що зумовили його запровадження, натомість наявні докази неодноразових звернень позивача до суду, що свідчить про незначущість для нього відповідних обставин.

Суд констатує, що викладені позивачем обставини не є такими, що самі по собі, без інших обставин, можуть розумним чином виправдати настільки суттєвий пропуск строку звернення до суду. При цьому відповідні обставини існували разом з обставинами, які сприяли своєчасному зверненню до суду можливість скористатися професійною правничою допомогою іншого адвоката, можливість звернутися до суду за допомогою підсистеми «Електронний Суд», існування дистанційних засобів зв`язку тощо.

Отже, суд визнає неповажними підстави вказані позивам у заяві щодо поновлення строку звернення до суду, а отже відмовляє в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути з усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 167, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду по справі 160/25553/24.

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - повернути позивачу, разом з позовною заявою та додатками.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві.

Роз`яснити, що згідно з ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко