Справа № 946/3354/24
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/3354/24
Провадження № 2-а/946/44/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого - судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого прикордонника нарядів в пункті пропуску «Орлівка» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_2 та військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до старшого прикордонника нарядів в пункті пропуску « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_2 та військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 178409 від 18 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 КУпАП; стягнення з військової частини НОМЕР_1 витрат по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп.; стягнення з військової частини НОМЕР_1 витрат по сплаті штрафу по постанові № 178409 від 18 квітня 2024 року в сумі 850 грн., мотивуючи тим, що він не вчиняв дій зазначених в оскаржуваній постанові, не порушував жодні прикордонні режими, не залишав зону прикордонного контролю, а тим більше територію пункту пропуску оскільки ця територія огороджена парканом та входи та виходи контролюються прикордонниками. Він пройшов прикордонний контроль і подав документи на митний контроль, після огляду митника він спитав скільки займає оформлення і митник сказав що десь пів години, позивач спитав дозволу відійти до туалету та за їжею, що він йому дозволив. Позивач вийшов до туалету, а потім зайшов до кафе де купив кави та їжі (кафе та туалет знаходяться на території міжнародного пункту пропуску «Орлівка» АДРЕСА_1 ), під час повернення до митника, військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 з явною неповагою до нього як громадянина України, нехтуючи усіма його правами почали вказувати, що тут не можна знаходитись. Після цього старший прикордонних нарядів в пункті пропуску «Орлівка» військової частини НОМЕР_1 відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 винесла постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (850 гривень) № 178409 від 18.04.2024. При цьому, йому не були роз`яснені права та перед складанням процесуальних документів йому було повідомлено, що якщо він заплатить штраф у розмірі 850 гри. на місті, то його відпустять швидко тому що у цьому випадку потрібно складати лише постанову, а якщо ні то ще й протокол бланку якого немає і це займе набагато більше часу. Тобто, скориставшись обставинами його вимусили сплатити штраф на місті не зважаючи на незгоду позивача з цим фактом. Порядок взаємодії контрольних органів і служб, загальний порядок та послідовність проведення всіх видів контролю в пункті пропуску, пункті контролю визначаються технологічною схемою пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон, яка затверджується окремо для кожного пункту пропуску, пункту контролю відповідно до ст. 25 Закону України "Про прикордонний контроль". Другим абзацем ст. 5 Закону України «Про прикордонний контроль» визначено, що технологічна схема пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон затверджується для кожного пункту пропуску через державний кордон керівником органу охорони державного кордону за погодженням з органом доходів і зборів та керівниками контрольних органів і служб, а також підприємств, на території яких розміщено пункти пропуску через державний кордон. З даною схемою позивача ніхто не знайомив, а сам він ознайомитись не міг оскільки під час його неодноразового перебування на пункті пропуску він такої схеми ніде не бачив і взагалі не розуміє як вона може виглядати. Також, під час складання постанови йому було відмовлено у наданні юридичної допомоги. Оскаржувану постанову було прийнято без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона не містить посилання на докази та не надано жодного доказу складання протоколу.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

В судове засідання представник військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не з`явився, надав заяву від 29.07.2024 року про розгляд справи за його відсутності, у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що старший прикордонних нарядів в міжнародному пункті пропуску через державний кордон на території товариства з обмеженою відповідальністю «Поромний комплекс Орлівка», яка є посадовою особою відповідного органу та не діє як самостійний суб`єкт владних повноважень та не є юридичною особою, не може бути визначена в якості відповідача у даній справі. Належним відповідачем є військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Відповідно до рапорту старшого прикордонних нарядів в міжнародному пункті пропуску через державний кордон на території товариства з обмеженою відповідальністю «Поромний комплекс Орлівка» лейтенанта ОСОБА_2 : 18.04.2024 о 20.10 у міжнародному пункті пропуску «Орлівка» на в`їзд в Україну прикордонним нарядом «Огляд транспортних засобів» було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який порушив режим в пункті пропуску, а саме під час проходження прикордонно-митного оформлення без дозволу представників підрозділу охорони кордону залишив зону прикордонного контролю і послідував зі смуги руху в`їзд на виїзд, чим порушив вимоги абз. 2 п 2.9 Розділу II Наказу АДПСУ від 29.08.2011 № 621 та cт. 26 Закону України «Про державний кордон України». Своїми діями даний громадянин вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 cт. 202 КУпАП. Даного громадянина було запрошено до службового приміщення ДПСУ пункту пропуску «Орлівка» для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення № 178409 за ч. 1 cт. 202 КУпАП та оголошено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Згідно платіжного доручення від 18.04.2024 ОСОБА_1 оплатив штраф у розмірі 850 грн. за скоєне ним адміністративне правопорушення. Тобто, позивач визнав свою вину та сплатив штраф накладений цією постановою. Відповідно до п. 20 Положення № 751 у зонах прикордонного контролю розміщуються споруди та об`єкти, необхідні для забезпечення здійснення прикордонного контролю. Інші споруди та об`єкти розміщуються за межами зон прикордонного контролю. Зони прикордонного контролю у пунктах пропуску, пунктах контролю визначаються наказом начальника органу охорони державного кордону, у зоні відповідальності якого знаходиться пункт пропуску, пункт контролю, погодженим з начальником митного органу, а в пунктах пропуску, пунктах контролю для повітряного сполучення - також з керівником аеропорту, на території відповідальності яких вони знаходяться. Отже, згідно зазначеного, зона прикордонного контролю знаходиться на території пункту пропуску. Межі зони прикордонного контролю визначаються технологічною схемою пропуску через державний кордон, розробляється вона окремо щодо кожного пункту пропуска для порядку взаємодії контрольних органів і служб, визначається наказом начальника органу охорони державного кордону за погодженням з начальником митного органу. Тобто, ця інформація не є загальновідомою та визначена задля організації контрольних органів порядку та послідовності контрольних операцій і порядку пропуску через державний кордон. Відповідно до вищезазначеного, посадові особи міжнародного пункту пропуску «Орлівка» діяли відповідно до наданих їм повноважень чинним законодавством України, матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно громадянина України ОСОБА_1 , який порушив режим в пункті пропуску, а саме під час проходження прикордонно- митного оформлення без дозволу представників підрозділу охорони кордону залишив зону прикордонного контролю і послідував зі смуги руху в`їзд на виїзд оформленні без недоліків, позивачем на місці скоєння адміністративного правопорушення визнано вину та сплачено штраф.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, надала відзив на позовну заяву у якому просила розглядати справу за її відсутності та відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що вона не є належним відповідачем, позивач визнав свою вину сплативши штраф, зона прикордонного контролю знаходиться на території пункту пропуску, яку залишив позивач без дозволу уповноваженої особи.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.10.2024 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до старшого прикордонника нарядів в пункті пропуску «Орлівка» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_2 та військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в частині позовних вимог про стягнення з військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) витрат по сплаті штрафу по постанові № 178409 від 18 квітня 2024 року в сумі 850 грн. було закрите.

Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Орлівка» ОСОБА_2 була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення № 178409 від 18 квітня 2024 року, яким ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за ч. 1 ст. 202 КУпАП.

З вищезазначеної постанови вбачається, що 18.04.2024 року о 20 год. 10 хв. у міжнародному пункті пропуску «Орлівка» прикордонним нарядом ОТЗ, був виявлений громадянин України ОСОБА_1 , який без дозволу уповноваженої службової особи ДПТСУ залишив зону прикордонно митного оформлення та послідував з в`їзного напрямку на виїзд, чим порушив вимоги абз. 2 п.2.9 Розділу ІІ Наказу ДПТСУ від 29.08.2011 року № 627, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 202 КУпАП.

Згідно ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 202 КУпАП настає за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду виїзду.

Згідно ч. 1 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 18.04.2024 року, які були відібрані старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Орлівка» ОСОБА_2 , вбачається, що позивач не погодився з оскаржуваною постановою.

Таким чином, враховуючи незгоду позивача з постановою, уповноважена посадова особа була зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Постанова про накладення адміністративного стягнення № 178409 від 18 квітня 2024 року, у якості додатка не містить протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача, також відповідачем такий протокол не був наданий до суду.

Згідно абз. 2 п.2.9 Розділу ІІ «Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон», затвердженого Наказом ДПТСУ від 29.08.2011 року № 627, під час перебування у пунктах пропуску особам, які перетинають державний кордон, забороняється: без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону залишати зону прикордонного контролю і територію пункту пропуску.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, покладається обов`язок щодо доказування правомірності рішення старшого прикордонних нарядів, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт, що позивач без дозволу уповноваженої службової особи ДПТСУ залишив зону прикордонно митного оформлення та послідував з в`їзного напрямку на виїзд.

Згідно платіжної інструкції 0.0..1 від 18.04.2024 року ОСОБА_1 сплатив штраф в сумі 850 грн.

Суд вважає, що сплата штрафу не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Крім оскаржуваної постанови, представник військової частини НОМЕР_1 , в якості доказу вини позивача, надав рапорт старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску «Орлівка» ОСОБА_2 від 18.04.2024 року.

При цьому суд зазначає, що рапорт старшого прикордонних нарядів не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 травня 2020 року в справі № 524/4668/17, від 15 квітня 2020 року в справі № 489/4827/16-а та від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а.

Відповідачем не залучено жодного свідка, не надано відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів передбачених ст.251 КУпАП.

Таким чином, відповідачем не було надано будь - яких належних та допустимих доказів, які б свідчили, що позивач без дозволу уповноваженої службової особи ДПТСУ залишив зону прикордонно митного оформлення та послідував з в`їзного напрямку на виїзд.

Суд зазначає, що одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340, головуючий Стрелець Т.Г.

З аналізу положень КУпАП вбачається, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, посадові особи Державної прикордонної служби України діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені відповідного суб`єкту владних повноважень.

Тобто, відповідні посадові особи Державної прикордонної служби України не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

В даному випадку, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

В даному випадку, вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 26 грудня 2019 року (справа № 724/716/16-а).

За таких обставин, необхідно відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого прикордонника нарядів в пункті пропуску « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 3.ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що представником військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 178409 від 18 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно платіжної інструкції 0.0..1 від 23.04.2024 року ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 1211, 20 грн.

Відповідно п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, сума судового збору складає: 605 грн. 60 коп.

ОСОБА_1 сплативши судовий збір в сумі 1211, 20 грн., при цьому переплатив 605 грн. 60 коп.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП- НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 178409 від 18 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 10 жовтня 2024 року.

Суддя: О.Я.Присакар