Справа № 456/4026/24
Суддя: Шрамко Р. Т.
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/4026/24
Провадження № 2-а/456/52/2024
РІШЕННЯ

іменем України

04 жовтня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Сімонової-Мацигін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Стрий справу №456/52/2024 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Представник позивача Варениці В.В., - Беспаль Л.Л., звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №33/24 від 03.06.2024, у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.2 ст.210 КУпАП України, провадження у справі закрити та судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначила, що згідно з постанови №33/24 від 03.06.2024, складеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн. Так згідно постанови, 30.05.2024р. позивач прибув у ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення військово-облікових даних та проходження медичної комісії, під час чого було виявлено, що позивач не повідомив особисто у семиденний строк ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перебуває на військовому обліку про зміну облікових даних, чим порушив абз.1 п.23 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, передбачених Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів» затвердженим Постановою КМУ №1487 від 20.12.2022, який передбачає, що призовники і військовозобов`язані повинні особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.

Вважає, що вказана постанова винесена з порушенням вимог закону, тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що не повідомив особисто у семиденний строк ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перебуває на військовому обліку, про зміну облікових даних, при цьому як в постанові № 33/24 від 03.06.2024, так і в протоколі №33/24 від 20.05.2024 не вказано про зміну яких саме облікових даних мав повідомити позивач.

Зі змісту постанови незрозуміло, чому саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач мав повідомити про зміну облікових даних, і яких саме даних, про це в постанові жодних відомостей не зазначено.

З гідно з копією паспорта № НОМЕР_1 , виданого 27.07.2020 органом № 4641 та довідкою про місце проживання від 04.04.2021, позивач зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії витягу з ЄДРВ та приписного, Позивач взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_4 з 29.01.2004.

Зважаючи на викладене, формулювання у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП про те, що позивач не повідомив особисто у семиденний строк ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перебуває на військовому обліку, про зміну облікових даних дійсності не відповідає, оскільки а ні в оскаржуваній постанові а ні в протоколі не міститься даних про те, що позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1ст.22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч.3ст.22 цього ж Закону під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій Позивача як порушення правил військового обліку, є факт вручення позивачу повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 30 травня 2024 року для уточнення особистих даних.

Форма розписки та її зміст визначені в Додатку 11 до Порядку № 1487, згідно з яким повістка має відривну частину розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені.

У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання.

Повістка Позивачу не вручалася, останній під час поїздки у до м. Жидачів Львівської області був зупинений працівниками поліції і в подальшому доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_6 , що спростовує обставини, викладені у постанові про те, що Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 30.05.2024 для уточнення військово-облікових даних та проходження медичної комісії, оскільки такої події не було.

Крім того, в протоколі, так і в постанові є процесуальні порушення, допущені при винесенні оскаржуваної постанови працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: частиною 1 ст.210 КУпАП за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 3400 грн до 5100 грн. А частиною 2 ст.210 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, у вигляді штрафу в розмірі від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 5100 грн до 8500 грн.

При цьому, оскаржуваною постановою позивача визнано винним за ч.2 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 25500 грн, тобто розмір накладеного стягнення не відповідає санкції статті 210 частини другої КУпАП.

Крім того, у оскаржуваній постанові відповідачем взагалі не зазначено про повторність вчинення позивачем протягом року правопорушення, передбачене ч.1 ст.210 КУпАП.

Недотримання відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення приписів передбачених, зокрема, статтями 278, 279, 280 КУпАП, свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону, також відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, та з огляду на відсутність доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та його винуватість, вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасування.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак представником позивача ОСОБА_2 , була подана заява про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити.

Представник відповідача Ільницька М.І., в судовому засіданні в задоволенні позову заперечила, подала до суду відзив в якому зазначила, що ОСОБА_1 мотивує позовні вимоги тим, що у нього не було обов`язку повідомляти саме ІНФОРМАЦІЯ_3 про зміну облікових даних, оскільки він знаходиться на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_7 з 29 січня 2004 року, а також тим, що жодних викликів щодо прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не отримував, а відтак, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнаються в повному обсязі, з наступних підстав.

У своїй діяльності, спрямованій на укріплення обороноздатності України, ІНФОРМАЦІЯ_3 керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, а також забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, з дотриманням вище перелічених правових норм.

Відповідно до п. 3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку

Саме тому, 30 травня 2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно з представниками поліції, в межах проведення оповіщення населення, ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії.

З наданих ОСОБА_1 документів було встановлено, що останній перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_7 з 29 січня 2004 року, однак, жодного підтвердження про оновлення своїх військово-облікових даних та прибуття до місця військового обліку станом на 30 травня 2024 року, не знайдено.

Тому представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято рішення про скерування ОСОБА_1 на військову лікарську комісію, від проходження якої позивач відмовився, про що свідчить заява від 30 травня 2024 року.

26 червня 2024 року ОСОБА_1 актуалізував свої дані в електронному додатку Резерв +.

Позивач висловлює нерозуміння чому він мав повідомити про зміну облікових даних саме ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, з описової частини постанови № 33/24 від 3 червня 2024 року, не вбачається, що ОСОБА_1 мав повідомити ІНФОРМАЦІЯ_3 про зміну облікових даних, - в оскаржуваній постанові чітко зазначено, що ОСОБА_1 не повідомив особисто у семиденний строк РТЦК та СП, де перебуває на військовому обліку.

Слід зазначити, що при складанні оскаржуваної постанови були допущені описки, зокрема, помилково зазначено, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, що не відповідає кваліфікації діяння, яке скоїв Позивач.

Діючі положення КУпАП не регулюють порядок виправлення описок в протоколі та постанові, а тому ІНФОРМАЦІЯ_3 вважає, що допущені описки не зачіпають суть прийнятого рішення, та просить Стрийський міськрайонний суд Львівської області вважати вірними уточнення: у тексті постанови № 33/24 від 3 червня 2024 року замість ч. 2 ст. 210 КУпАП вважати вірним ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Отже, при винесенні постанови № 33/24 від 3 червня 2024 року, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 керувався вище переліченими вимогами КУпАП та прийшов до правильного висновку застосувати до ОСОБА_1 найнижчу межу покарання у вигляді штрафу у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500,00 гривень.

З огляду на викладене, слід прийти до висновку, що у ІНФОРМАЦІЯ_2 були всі підстави для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а помилки, допущені під час складання постанови не впливають на виваженість покарання та кваліфікації дій Позивача.

Крім того, відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Позовна заява подана представником ОСОБА_1 до Стрийського міськрайонного суду Львівської області 30 липня 2024 року, тобто після закінчення 10 денного терміну з дня винесення постанови.

Позивач та його представник не подали клопотання про продовження строку на оскарження та не вказали поважних причини за яких був пропущений термін на оскарження постанови. На підставі викладеного, просила суд вважати вірним уточнення у тексті постанови № 33/24 від 3 червня 2024 року ч. 3 ст. 210 КУпАП. Постанову № 33/24 від 3 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (з врахуванням уточнень) за ч. 3 ст. 210 КУпАП, залишити без змін.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишено без руху.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 04 жовтня 2024 року.

Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 30 травня 2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно з представниками поліції, в межах проведення оповіщення населення, ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії.

З наданих ОСОБА_1 документів встановлено, що останній перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_7 .

26 червня 2024 року ОСОБА_1 актуалізував свої дані в електронному додатку Резерв +.

20 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 , представником ІНФОРМАЦІЯ_8 складено протокол про адміністративне правопорушення №33/24 відповідно до змісту якого ОСОБА_1 , прибув у ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення військово-облікових даних та проходження медичної комісії, під час чого було виявлено, що ОСОБА_1 , не повідомив особисто у семиденний строк ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перебуває на військовому обліку про зміну облікових даних, чим порушив абз.1 п.23 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, передбачених Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів» затвердженим Постановою КМУ №1487 від 20.12.2022, який передбачає, що призовники і військовозобов`язані повинні особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.

03 червня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , було прийнято оскаржувану постанову №33/24, якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, а саме за те, що 30 травня 2024 ОСОБА_1 , прибув у ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення військово-облікових даних та проходження медичної комісії, під час чого було виявлено, що Позивач не повідомив особисто у семиденний строк ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перебуває на військовому обліку про зміну облікових даних, чим порушив абз.1 п.23 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, передбачених Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів» затвердженим Постановою КМУ №1487 від 20.12.2022, який передбачає, що призовники і військовозобов`язані повинні особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.

Дії ОСОБА_1 відповідно до постанови кваліфіковані за ч. 2 ст. 210 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25500,00 грн.

З відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.07.2024 №7202, на запит адвоката Беспаль Л.Г., вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 скерував на адресу адвоката Беспаль Л.Г., належно завірену копію постанови №33/24 від 03.06.2024 за справою про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_1

Оцінка Суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, притягнення до відповідальності за ст. 210 КУпАП відбувається саме територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводить загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували 03.06.2024 р., тобто станом на дату винесення оскаржуваної постанови).

У свою чергу, ст. 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно абзацу першого частини першої вищевказаної статті громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Частиною третьої ст. 22 Закону №3543-XII встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що чинним законодавством було встановлено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, а тому позивач зобов`язаний був з`явитися РТЦК та СП.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 ст. 247 КУпАП).

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

При цьому, за правилами частини першої ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

03.06.2024 оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, складеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , на підставі порушень зазначених у протоколі, визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 гривень.

Частина друга статті 210 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті (Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку), за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Тобто, для притягнення особи до відповідальності та кваліфікації дій цієї особи за ч.2 ст. 210 КУпАП необхідна повторність протягом року вчинення вказаного порушення, тобто за ч.1 ст. 210 КУпАП.

Зі змісту протоколу №33/24 від 20.05.2024 про адміністративне правопорушення у розділі «дані про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності» зазначено не притягувався.

Відтак, позивач ОСОБА_1 , притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, де кваліфікуючою ознакою даного правопорушення є повторність такого, хоча в оскаржуваній постанові відповідача відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_1 , із кваліфікуючою ознакою «повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню», як обов`язкової кваліфікуючої ознаки правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, а суд не вправі самостійно редагувати фабулу адміністративного обвинувачення в сторону погіршення правового становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки це становитиме порушення ч. 1 ст. 6 ЄКПЛ.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої: «постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень».

Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм КУпАП та ч. 2 ст. 2 КАС України, тому підлягає скасуванню.

Суд не встановлює інші фактичні обставини та не надає оцінку наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, оскільки така оцінка первинно має бути надана суб`єктом притягнення та накладення адміністративного стягнення в межах належної адміністративної процедури, що визначена ст.268, 279 КУпАП.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Також Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року в справі №463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, судом ураховується практика Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Оскільки відповідачем не в повній мірі встановлено дійсні обставини, не надано доказів на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки як повторність, суд вважає, що відповідачем не доведено в установленому порядку наявності в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.210 КУпАП, що є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №33/24 винесеної 03 червня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Щодо строків подання позову, слід зазначити, що представником ІНФОРМАЦІЯ_2 не спростовано, того, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 , отримав тільки після відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 на запит адвоката 23.07.2024. Також, зі змісту постанови №33/24 від 03.06.2024 про адміністративне правопорушення встановлено, що він має підписи лише особи, яка його склала, жодних даних про отримання позивачем вказаної постанови, чи відмови від її отримання у присутності двох свідків, такий не містить, що дає підстави вважати, що такий складено без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також слід зазначити, що згідно Протокол №33/24 щодо адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП вчиненого ОСОБА_1 встановлено, що він прибув в ІНФОРМАЦІЯ_3 20.05.2024 однак, в постанові, згідно якої ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності вказано, що така подія мала місце 30.05.2024, що суперечить одне одному.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Стаття 132 КАС України передбачає види судових витрат, а саме: судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

35. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому, на виконання вимог ст. 139 КАС України, та враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_1 , сплачений ним судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 16, 72-79, 132-143, 241-251 КАС України суд,

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Скасувати Постанову №33/24 від 03 червня 2024 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.210 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 605 (шістсот п?ять) грн. 60 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене 09.10.2024р.

Головуючий суддя Р. Т. Шрамко