Справа № 346/4560/24
Суддя: КІЦУЛА Ю. С.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/4560/24
Провадження № 2-а/347/41/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, інспектора ВБДР УПП в Івано-Франківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Дриндака Олега Ярославовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник Чобанюк М.М., що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, інспектора ВБДР УПП в Івано-Франківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Дриндака Олега Ярославовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог адвокат посилався на те, що 16 серпня 2024 року інспектором ВБДР УПП в Івано-Франківській області ДПП старшим лейтинантом поліції Дриндак Олегом Ярославовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД № 532287, стосовно ОСОБА_1

Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

У постанові лейтенант поліції Дриндак О.Я. стверджує, що ОСОБА_2 будучи посадовою особою філії «Автошколи № 1», підготовки перепідготовки водіїв під час проведення практичного заняття з підготовки водіїв використовував транспортний засіб обладнаний з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, а саме, без розпізнавальних знаків «Н», чим порушив підпункт 24.8 та 30.3(к) Правил дорожнього руху України, Постанову Кабінету міністрів України 487 та Наказ МВС № 357.

Представник позивача стверджує, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням прав його довірителя, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Як зазначає позивач, інспектор ВБДР УПП в Івано-Франківській області ДПП старший лейтенант поліції Дриндак Олег Ярославович виніс оскаржувану постанову, оскільки, на транспортному засобі під час практичного заняття з підготовки водіїв були відсутні знаки «Н», що розміщується спереду і ззаду на транспортних засобах, що використовуються для навчання водінню.

Однак, на зауваження ОСОБА_1 , про те що згідно Правил дорожнього руху України допускається встановлення двостороннього знака «Н» на даху легкового автомобіля, працівник поліції наполягав на своїй правоті та склав відносно нього оскаржувану постанову.

Позивач звертає увагу суду, що 16 серпня 2024 року під час навчальної їзди на його транспортному засобі «SKODA FAВІА» д.н.з « НОМЕР_1 » був наявний двосторонній знак на даху легкового автомобіля, як це допускається згідно п.п. «к» п. 30.3 ПДР України.

Крім того, позивач вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він не є посадовою особою «Автошколи № 1» а лише інструктором з навчання практичній їзді, також зазначає, що не було дотримано встановленого порядку розгляду адміністративної справи, не в повній мірі роз`яснено особі,

яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, в тому числі не роз`яснено та не надано права на ознайомлення з матеріалами справи, право подавати докази, заявляти клопотання, та не надано можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи згідно положень ст. 268 КУпАП.

Також, в порушення вимог ст. 283 КУпАП у оскаржуваній постанові зазначено, що відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 127-3 КУпАП, однак така кваліфікація є неконкретною, оскільки стаття може мати кілька частин, що уточнюють і конкретизують у логічно завершеному вигляді викладені в ній приписи. Частини нумеруються арабськими цифрами з крапкою. Якщо стаття не має двох або більше частин, вважається, що вона має одну частину, перед початком цієї частини ставиться арабська цифра „один із крапкою (1.)

Оскільки оскаржувана постанова не містить зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення (не зазначено частину статті за якою позивач притягається до відповідальності, а також детально не описано об`єктивну сторону правопорушення, що ставиться у провину позивачу, то це є підставою для скасування такого рішення.

Таким чином, представник ОСОБА_1 адвокат Чобанюк М.М. просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД № 532287 від 16 серпня 2024 року про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , провадження у справі за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП закрити, стягнути з Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 4000 гривень витрат понесених на правничу допомогу та 605.60 грн. сплаченого судового збору.

27.09.2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Чобанюк М.М. подано додаткові пояснення у справі, відповідно до яких, 21 серпня 2024 року представником позивача було надіслано адвокатський запит до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, з метою отримання належним чином завіреної копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД № 532287 від 16 серпня 2024 року та додатків до неї.

На вищевказанизий запит, було отримано відповідь № 75-аз/41/20/01-24 від 26 серпня 2024 року, до якої долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД № 532287, фото з місця вчинення правопорушення та відеозапис з нагрудної камери інспектора із місця вчинення правопорушення.

Як вбачається із відеозапису під назвою «с1ір-0» тривалістю 29 хв. 00 сек., долученого до відповіді на адвокатський запит, фіксування вчинення адміністративного правопорушення починається 16 серпня 2024 року о 14.год 32 хв.

На початку відеозапису автомобіль не рухається, а стоїть припаркований на узбіччі дороги, що дає сумніви у доведеності вини ОСОБА_1 , у вчиненні порушення вимог Правил дорожнього руху України.

Адвокат зазначив, що працівниками поліції не надано до суду жодних підтверджуючих доказів які містять факт руху транспортного засобу та керування цим транспортним засобом ОСОБА_1 .

Також, адвокат Чобанюк М.М. подав клопотання про долучення відео та фото доказів, а саме: копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД № 532287, копію фото з місця вчинення правопорушення, компакт диск з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

У відзиві на позовну заяву представник УПП в Івано-Франківській області зазначив, що 16.08.2024 близько 14 год. 30 хв. на вул. Кринична, 38, у м. Коломия, Івано- Франківської області, інспекторами відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції зупинено транспортний засіб SKODA FABIA н.з. НОМЕР_1 , який використовувався для проведення практичних занять з навчальної їзди та був обладнаний з порушенням Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме на передній та задній частинах навчального автомобіля були відсутні розпізнавальні знаки «Н» - навчальний, встановлені підпунктом «к» пункту 30.3 ПДР.

Доказом на якому ґрунтувалось рішення викладене в оскаржуваній постанові був відеозапис з портативного відеореєстратора № 471273, зазначений у графі № 7 оскаржуваної постанови.

На вказаному відеозаписі зафіксовано відсутність розпізнавальних знаків «Н» на передній та задній частинах ТЗ, а вмонтований на даху ТЗ двосторонній знак «Н» встановлений таким чином, що його видимості ззаду перешкоджає радіоантена, а спереду він частково схований через опуклість даху автомобіля, що в обох випадках обмежує його видимість іншими учасниками дорожнього руху та може наражати на небезпеку, як їх, так і особу, що керує навчальним ТЗ та інструктора з водіння.

Інших доказів, в тому числі пояснень осіб, присутніх на місці події, не подавалось, оскільки такі пояснення не відбирались під час розгляду справи поліцейським, а позивач не подавав клопотань про залучення інших осіб, як свідків.

Окрім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що сума витрат на правничу допомогу є необґрунтованою та завищеною в даній категорії справ.

На виконання ухвали суду про витребування доказів відповідач надіслав диск з відеофайлами на яких зафіксовані обставини події, що мала місце 16.08.2024 року, за участю ОСОБА_1 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26.09.2024 року було відкрито провадження по адміністративній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 26.09.2024 року витребувано докази щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

16 серпня 2024 року інспектор ВБДР УПП в Івано-Франківській області ДПП старший лейтинант поліції Дриндак О.Я. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД № 532287, стосовно ОСОБА_1 , застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

В графі постанова: суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи, вказано, що 16 серпня 2024 року о 14:30 год. ОСОБА_2 будучи посадовою особою філії «Автошколи № 1», підготовки перепідготовки водіїв під час проведення практичного заняття з підготовки водіїв використовував транспортний засіб обладнаний з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, а саме, без розпізнавальних знаків «Н», чим порушив підпункт 24.8 та 30.3(к) Правил дорожнього руху України, Постанову Кабінету міністрів України 487 та Наказ МВС № 357 (а.с.11).

На доданих адвокатом Чобанюком М.М. доказах, а саме 3-х фотознімках з місця вчинення правопорушення вбачається, що автомобіль марки SKODA FABIA н.з. НОМЕР_1 стоїть припаркований по праву сторону вулиці, на даху автомобіля чітко простежується знак з літерою «Н» (а.с.46).

Згідно відеозаписів наданих до відзиву та на ухвалу про витребування доказів, судом встановлено, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу SKODA FABIA н.з. НОМЕР_1 , з якого вийшов ОСОБА_1 . Патрульні перевірили документи інструктора та особи, яка проходить навчання, а також наявність спеціальних педалей інструктора в автомобілі. Працівниками складено адміністративні матеріали, а також озвучено інструктуру його права відповідно до Коснституції України та КУпАП (а.с.57).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п. 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 127-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами - підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме за:

здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів;

допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв;

проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 1 розділу IV «Переліку вимог до закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та кваліфікаційних вимог до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку» затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24 листопада 2023 року № 954, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2023 р. за №2161/41217 - вимоги до транспортних засобів, їх органів керування та механізмів до використання у процесі підготовки, у тому числі практичної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації водіїв, допускаються транспортні засоби, які: зокрема обладнані відповідно до вимог пункту 24.8 розділу 24 ПДР України.

Відповідно до п. 24.8 ПДР - транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки "Навчальний транспортний засіб" відповідно до вимог підпункту "к" пункту 30.3 цих Правил. Транспортні засоби (за винятком автобусів), які використовуються для навчання, також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу передбачає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв.

Відповідно до п.п. «к» п. 30.3 ПДР - "Навчальний транспортний засіб" - рівносторонній трикутник білого кольору з вершиною догори і каймою червоного кольору, в який вписано літеру "Н" чорного кольору (сторона - не менше 200 мм, ширина кайми - 1/10 цієї сторони). Знак розміщується спереду і ззаду на транспортних засобах, що використовуються для навчання водінню (допускається встановлення двостороннього знака на даху легкового автомобіля).

Згідно із п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ст. 127-3 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч.2 ст. 222 КУпАП).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно із п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 127-3 КУпАП виноситьсяполіцейськими підрозділу Департаменту патрульної поліції, Департаменту внутрішньої безпеки за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом на підставі безпосередньо дослідженого та оціненого наявного у справі доказу, а саме відеозаписів встановлено, що 16 серпня 2024 року інспектором ВБДР УПП в Івано-Франківській області ДПП старшим лейтинантом поліції Дриндак Олегом Ярославовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД № 532287, стосовно ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст. 127-3 КУпАП.

В графі постанова: суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи, вказано, що 16 серпня 2024 року о 14:30 год. ОСОБА_2 будучи посадовою особою філії «Автошколи № 1», підготовки перепідготовки водіїв під час проведення практичного заняття з підготовки водіїв використовував транспортний засіб обладнаний з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, а саме, без розпізнавальних знаків «Н», чим порушив підпункт 24.8 та 30.3(к) Правил дорожнього руху України, Постанову Кабінету міністрів України 487 та Наказ МВС № 357

На виконання вимог ухвали суду від 26.09.2024 року про витребування доказів, відповідачем було надіслано диск з 1 відеофайлом тривалістю двадцять сім хвилин.

Запис відеофайлів розпочинається тим, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу SKODA FABIA н.з. НОМЕР_1 , який припаркований по праву сторону вулиці, з якого вийшов ОСОБА_1 . Патрульні перевірили документи інструктора та особи, яка проходить навчання, а також наявність спеціальних педалей інструктора в автомобілі. Працівниками складено адміністративні матеріали, а також озвучено інструктуру його права відповідно до Коснституції України та КУпАП.

ОСОБА_1 , згідно постанови серії БАД № 532287 ставиться у вину порушення підпунктів 24.8 та 30.3(к) Правил дорожнього руху України, а саме: водій під час проведення практичного заняття з підготовки водіїв використовував транспортний засіб обладнаний з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, а саме, без розпізнавальних знаків «Н».

Вже у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що на вказаному відеозаписі зафіксовано відсутність розпізнавальних знаків «Н» на передній та задній частинах ТЗ, а вмонтований на даху ТЗ двосторонній знак «Н» встановлений таким чином, що його видимості ззаду перешкоджає радіоантена, а спереду він частково схований через опуклість даху автомобіля, що в обох випадках обмежує його видимість іншими учасниками дорожнього руху та може наражати на небезпеку, як їх, так і особу, що керує навчальним ТЗ та інструктора з водіння.

Суд зауважує той факт, що на відеозаписі, наданому відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 26.09.2024 року, а також на фотознімках, які долучені представником позивача авокатом ОСОБА_3 чітко видно, що на даху автомобіля SKODA FABIA н.з. НОМЕР_1 встановлений знак - рівносторонній трикутник білого кольору з вершиною догори і каймою червоного кольору, в який вписано літеру "Н" чорного кольору, який добре простежується, радіоантена жодним чином не перешкоджає його видимості, а опуклості даху автомоблія не спостерігається взагалі, тому доводи відповідача в цій частині є неспроможними та в певній мірі абсурдними.

Стаття 127-3 КУпАП передбачає наявність спеціальних суб`єктів адміністративного правопорушення - посадових осіб закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичних осіб підприємцямців. У постанові серії БАД № 532287 зазначено, ОСОБА_1 є посадовою особою філії «Автошколи № 1». Наведене, свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме, як посадову особу філії «Автошколи № 1», а доказів на підтвердження того, що саме він є суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 127-3 КУпАП суду не надано.

Як зазначалося раніше, суб`єктами відповідальності за ст.127-3 КУпАП виступають виключно посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичні особи-підприємці, що проводять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.

Посадовими (службовими) особами вважаються особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи аміністративно-господарських функцій.

Посадова особа наділена певним обсягом повноважень і в їх межах має право вчиняти дії, що породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є не посадовою особою філії «Автошколи № 1», оскільки не наділений організаційно - розпорядчими чи адміністративно - господарськими функціями.

Суд звертає увагу, що лише чітке дотримання працівниками поліції процедури з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністрества внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року свідчить про законність їх дій та допустимості висновків, викладених у постанові, як доказу вчинення адміністративного правопорушення.

Суд не може брати на себе функцію державного обвинувача, й закон забороняє перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства, покладено на працівника поліції як на суб`єкта владних повноважень.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Як роз`яснив Верховний Суд у Постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тому, сумнів у тому, що позивач припустився порушення Правил дорожнього руху за вказаних вище обставин, суд тлумачить на користь позивача.

Інших доказів, які б вказували на вину позивача у інкримінованому правопорушенні, в матеріалах справи відсутні. Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення та опис інкримінованого правопорушення не можуть бути доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова це процесуальний документ, що має виноситися вже на основі досліджених доказів, а не бути самостійним доказом, а опис правопорушення є фабулою обвинувачення та правовою кваліфікацією інкримінованого правопорушення, що має бути доведено або спростовано на основі відповідних доказів, що досліджуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в межах даної справи відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності свого рішення, та дотримання вимог Інструкції та КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. На основі цього суд також приходить до висновку, що відповідачем не спростовано презумпцію, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України та не доведено правомірність свого рішення, а отже, з урахуванням також вищенаведених обставин та положень законодавства, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, суд приходить до висновку, що спірна постанова серії БАД № 532287 від 16.08.2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст 127-3 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях ознак складу адміністративного правопорушення.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 10 ч. 2 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

На підтвердження витрат понесених у зв`язку з надання правничої допомоги, позивачем надано наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги від 19.08.2024 № 63, копію опису виконаних робіт у формі рахунку від 21.08.2024 року з вартістю наданих послуг 4000,00 грн., копію квитанції до прибуткового касового ордера № 166391 серії ААІ від 21.08.2024 року на суму 4000,00 грн.

З урахуванням наведеного, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час затрачений на їх виконання, а також складність справи з відповідача на користь позивача, слід стягнути 4000,00 грн. судових витрат понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги, саме такий розмір на думку суду буде співрозмірним та достатнім.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, судові витрати в розмірі 605, 60 грн. відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, інспектора ВБДР УПП в Івано-Франківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Дриндака Олега Ярославовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 532287 від 16 серпня 2024 року скасувати, провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області (76023, м. Івано-Франківськ, вул. Юності, 23, код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), судові витрати, а саме: - 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області (76023, м. Івано-Франківськ, вул. Юності, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 4000 (чотири тисячі) гривень витрат, понесених на правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16 жовтня 2024 року.

Суддя Ю. С. Кіцула