Справа № 344/14584/24
Суддя: Пастернак І. А.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/138/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про скасування постанови №2513 від 23.07.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про скасування постанови №2513 від 23.07.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи тим, що постановою заступника начальника Головного управління ДПС в Івано-Франківської області №2513 від 23 липня 2024 р. мене, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пп.2 ч.1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та ч.1 ст. 26 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п.176.1 ст.176, п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, наказу Міндоходів від 16.09.2013 №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» накладено штраф у розмірі 680 грн.

Всупереч приписам ст. 256 КУпАП у протоколі про правопорушення не вказані факти, які можуть свідчити про наявність складу правопорушення, яке поставлене у вину. Без конкретних даних про те, які саме порушення були допущені при цьому неможливо встановити об`єктивну сторону правопорушення, відтак протокол ні як джерело доказів, ні як акт обвинувачення функцій не виконує. Крім того, справа розглянута без неї, даних про її належне повідомлення немає. Щодо самих доводів посадової особи про встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення слід зазначити, що такі висновки грунтуються виключно на Акті ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 12.06.2024 №11267/09-19-24-06/, відтак відповідач не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем. Вважає, що посилання контролюючого органу виключно на пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст. 82 Податкового кодексу України не забезпечує фактичного зазначення конкретних підстав, а отже, наказ не містить зазначення підстав для призначення перевірки. Крім того наказ не містить фактичних обставин, які можуть бути визнані законом, як підставу для проведення перевірки. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки. Акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, встановлення протиправності дій податкового органу щодо проведення перевіри без законних підстав є достатньою та самостійною підставою для визнання наслідків такої перевірки, без аналізу протиправності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень. Отже, доводи контролюючого органу, викладені в акті перевірки щодо встановлених порушень платником податків, не є достовірними, оскільки є лише відображенням фактичних дій податкового інспектора та його особистої думки, при цьому ці доводи не підтверджені належними і допустимими доказами. Просила постанову заступника начальника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №2513 від 23 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення скасувати.

17.09.2024 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що протоколи про адміністративне правопорушення №2499 та 2500 від 23.07.2024 року, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, де чітко викладено суть правопорушення. Саме в протоколі і міститься інформація про суб`єкт, суб`єктивну сторону, об`єкт і об`єктивну сторону даного складу правопорушення, зокрема: 1) суб`єктом даного правопорушення є фізична особа підприємець ОСОБА_1 , яка є відповідальною за неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат (інформація про РНОКПП, паспортні дані, рік народження, сімейний стан і розмір заробітної плати наведено у протоколі №2499 та 2500); 2) суб`єктивною стороною даного виду адмінправопорушення проявляється у самовпевненій поведінці суб`єкта адмінправопорушення, яка через неврахування вимог податкового законодавства допустила неналежне ведення книги обліку доходів і витрат; 3) об`єктом даного складу адмінправопорушення (у даному випадку безпосереднім) є встановлений ч.1 ст.164-1 КУпАП порядок ведення обліку доходів і витрат, у тому числі належне ведення Книги обліку доходів і витрат (п.176.1 ст.176, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями). Перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів за перевірений період встановлено, що облік доходів ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) не вівся, так як до перевірки не представлено книгу обліку доходів та всі інші первинні документи для підтвердження задекларованого обсягу доходу в періоді з 01.01.2017 року по 30.06.2019 року (стор.19-38 акту перевірки, додається). 4) об`єктивною стороною даного складу адмінправопорушення є дії, такі як неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат і прямий причинний зв`язок між діями і наслідками. Що стосується протоколу про адмінправопорушення №2499 від 23.07.24, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 порядку нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування відповідно до ч.1 ст.165-1 КУпАПу «Порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказане порушення виявляється у тому, що платником не нараховано та не перераховано до бюджету єдиного внеску із суми чистого оподаткованого доходу за період, що перевірявся, та єдиного соціального внеску із доходу, нарахованого у вигляді зарплати найманим працівникам, в результаті чого платником порушено абз. 7 та 10 п. 1 ч.1 ст. 4, п. 1 ч.1 ст. 7, ч. 3, ч. 5 ст. 7, ч. 13 п.5 ст. 8, ч. 2, ч. 3, ч. 12 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями (стор.53-66 акту перевірки). Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.56-61).

11.10.2024 року позивачка подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що лише 02.08.2024р. закінчувався строк для подання скарги на вказані рішення контролюючого органу до контролюючого органу вищого рівня, а 05.08.2024р. ФОП ОСОБА_1 подано до суду адміністративний позов про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих за висновками вказаного вище Акту. Крім того, пунктом 86.10 ст.86 ПК України визначено, що в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника. Відтак, визначення контролюючим органом податкових зобов`язань не підтверджених належними розрахунками без посилання на первинні документи, не ґрунтується на вимогах закону, а тому висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог ПК України є необґрунтованим. Перевіркою безпідставно не враховано у складі витрат витрати на охорону приміщення за 2019 2023 рр., які прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг всього в сумі 4800,00 грн.; та витрати по придбаних ТМЦ та інші витрати у 2023 році всього в сумі 431297,23 грн. Із врахуванням зазначеного, висновки контролюючого органу про заниження чистого оподатковуваного доходу на 436097,23 грн. (за рахунок завищення, на думку контролюючого органу, витрат в сумі 436097,23 грн.), є необґрунтованими, відтак, безпідставними є доводи про заниження податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, єдиного внеску, що нараховується з чистого оподатковуваного доходу підприємця та військового збору, та як наслідок, протиправними є також застосування штрафних санкцій. Протиправними та безпідставними є покликання контролюючого органу про надання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, з інформацією не у повному обсязі, оскільки такі відомості або помилки не призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку (а.с.108-119).

Позивачка в судове засідання не з`явилася, повторно подала заяву про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

За ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, наступне.

Згідно зст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 2500 від 23.07.2024 року позивач вчинила порушення п.176.1 ст.176, п.177.2, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України в частині обліку ведення доходів і витрат, що виражаються в неналежному веденні книги обліку доходів і витрат, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164-1 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 2499 від 23.07.2024 року, позивач вчинила порушення ст.8, ст.9, ч.4 ст.4, ч.2, ч.5 ст.7,ч.6 ст.8, п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині не нарахування та не перерахування до бюджету єдиного внеску із суми чистого оподаткованого доходу за перевіряємий період, в сумі 98 941,39 грн., та єдиного соціального внеску із доходу, нарахованого у вигляді зарплати найманим працівникам, в сумі 6 223,80 грн., відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 165-1 КУпАП.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення зазначені у витягах з Акту перевірки, які, власне, і є доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Постановою заступника начальника Головного управління ДПС в Івано-Франківської області №2513 від 23 липня 2024 р. ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пп.2 ч.1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та ч.1 ст. 26 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п.176.1 ст.176, п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, наказу Міндоходів від 16.09.2013 №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» накладено штраф у розмірі 680 грн.

Копії протоколів та постанови відповідач направив позивачу ФОП ОСОБА_2 23.07.2024.

Згідно з рекомендованим повідомлення про вручення, ОСОБА_3 отримала протоколи та постанову 31.07.2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 164-1 КУпАП неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку, тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.1ст.165-1 КУпАП порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загально обов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання неза встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесківна загально обов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування" і "Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідност. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, така відповідає вимогам ст. 280 КУпАП в повному обсязі. Крім того, така містить посилання на акт перевірки від 12.06.2024 року № 11267/09-19-24-06/ НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП).

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Згідно з ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач стверджує, що справа була розглянута без неї, даних про її належне повідомлення немає. Проте, як вбачається з метеріалів справи, ОСОБА_2 направлялось повідомлення, де позивачку запрошували з`явитись на 11.00. 23.07.2024 року до Головного управління ДПС для складання та підписання протоколів про адміністративне правопорушення, та згідно з роздруківкою з сайту «Укрпошти» цю копію листа вручено позивачу особисто 15.07.2024.

Також, були складені акти про неявку ФОП ОСОБА_1 для складання та підписання протоколів про адміністративне правопорушення (а.с.64-65, 66-67).

Безпідставними є твердження позивача про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог законодавства, оскільки такі твердження не підтверджено належними та достовірними доказами.

Суд вважає, що доводи позивача про те, що при складанні протоколів про адміністративне правопорушення та розгляді стосовно неї справи про адміністративне правопорушення порушені її права, передбачені КУпАП, не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, суд доходить висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-1 КУпАП - порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, оскільки склад цього адміністративного правопорушення не залежить від суми, на яку це порушення здійснене.

Також, в діях позивача наявний і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КУпАП - неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку, оскільки склад цього адміністративного правопорушення також не залежить від суми, на яку це порушення здійснене.

Таким чином, судом встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії № 2513 від 23.07.2024 року відповідає вимогам чинного законодавства, є законною та правомірною, а обставини, викладені в такій, підтверджуються належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що обставини, викладені у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 20, 44, 47, 48, 77, 78, 90, 139, 241, 243-246, 268, 271, 286 КАС України, ст. 280 КУпАП, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про скасування постанови №2513 від 23.07.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 16.10.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.