Справа № 420/32849/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення/перерахунку пенсії №46 від 02.06.2022 року, яке отримали 30.05.2023 року з електронного кабінету ПФУ;

- скасувати в пенсійній справі ОСОБА_1 в графі «вид перерахунку» в протоколі/розпорядженні №46 від 02.06.2022 року позначку «Макетна обробка» та включити ОСОБА_1 в коло осіб, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано проводити автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до Закону;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії годувальника, відповідно до ст. ст. 27, 28 та ч.ч.2, 3 ст. 42 та п.п. 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" в редакції дійсної на момент нарахування/ фактичної виплати її пенсії за винятком сплачених сум та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на її щомісячну пенсію за період з 01.07.2017 року по сьогоднішній день, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року у справі №420/4212/19 було зобов`язано Білгород-Дністровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.07.2017 року відповідно до норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 року у справі №420/2327/23 зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснювати виплату поточної пенсії ОСОБА_1 , в тому числі суму недоотриманої пенсії, на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ТВБВ №10015/0602 ОПЧ. Проте, відповідач на виконання вище вказаних рішень суду, в розрахунку пенсії позивачу та в розрахунку боргу за період з 01.07.20187 р. на момент нарахування/фактичної виплати пенсії на 01.06.2022 р. протиправно не здійснив автоматичні перерахунки індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії годувальника, відповідно до ст. ст. 27, 28 та ч.ч.2, 3 ст. 42 та п.п. 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" в редакції дійсної на момент нарахування/ фактичної виплати її пенсії на 01.06.2022 р., а також відповідач протиправно не включив позивача в коло осіб, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано проводити автоматичні масові перерахунку пенсії, протиправно вказав в протоколі/розпорядженні щодо призначення/перерахунку пенсії №46 від 02.06.2022 року в графі «вид перерахунку» «Макетна обробка» в графі «особливості», що пенсія позивача «не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі». Вище вказані дії відповідача стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою від 04.12.2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

29.12.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення щодо призначення /перерахунку пенсії №46 від 02.06.2022 є безпідставною, оскільки 02.06.2022 р. було прийнято рішення про поновлення виплати раніше призначеної пенсії у разі втрати годувальника на підставі рішення суду від 19.09.2019 р. у справі №420/4212/19. Предметом спору у справі №420/4212/19 була перевірка правомірності припинення виплати пенсії позивачу та не стосувалась розміру пенс, виплаченої з 01.07.2017 р. Таким чином у випадку скасування вище вказаного рішення, це призведе до невиконання рішення суду. При цьому, ГУ ПФУ в Одеській області 02.12.2019 р. поновлено виплату пенсії за віком та протоколом від 02.06.2022 здійснено перерахунок пенсії по втраті годувальника. Відтак, покладені судом зобов`язання виконанні в повному обсязі, оскільки рішення у справі 420/4212/19 не містить зобов`язання щодо проведення поновлення виплати пенсії позивачу з 01.07.2017 р. з урахуванням всіх масових перерахунків. Щодо нарахування компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію позивача, то дану вимогу сформульовано нечітко, оскільки неможливо встановити до якої справи вона відноситься та неможливо встановити на яку виплату пенсії позивач бажає нарахувати компенсацію. Окрім того, щодо зобов`язання судом здійснити розрахунок та виплату пенсії, відповідно до ст.. 58 Закону №1058, Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та здійснює підготовку документів для її виплати. Оскільки повноваження щодо призначення пенсії відносяться до компетенції ПФУ, суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішенні питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Також відповідач зауважив про пропуск позивачем строку звернення до суду з вимогами, що стосуються перерахунку пенсії з 2019 року, пославшись на позицію Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19. Відтак, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

01.08.2024 р. представником позивача було подано відповідь на відзив, яким заперечується щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позов. Представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України та у 2016 році виїхала до Ізраїлю на постійне місце проживання. До виїзду до Ізраїлю на постійне місце проживання, позивачка отримувала пенсію у разі втрати годувальника. У зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон, позивачці припинено виплату пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у справі №420/4212/19 визнано бездіяльність Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 протиправною. Визнано протиправними та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 викладені в листах Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 03.01.2019 року, 18.01.2019 року та 08.04.2019 року. Зобов`язано Білгород-Дністровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.07.2017 року відповідно до норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року виправлено описку в описовій та резолютивній частинах рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року, а саме зазначено: «Зобов`язати Білгород-Дністровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області поновити виплату раніше призначеної пенсії у разі втрати годувальника з 01 липня 2017 року, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишено без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року - без змін.

Відповідно до розпорядження про призначення/перерахунок пенсії ОСОБА_2 . ГУ ПФУ прийнято рішення №46 від 02.06.2022 року про перерахунок пенсії у разі втрати годувальника з 01.07.2017 р. на виконання рішення суду, на підставі якого позивачці пенсія перерахована відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж (повний) позивачки склав 38 років 1 місяць 4 дні, вид перерахунку Макетна обробка (а.с.38-47).

Окрім того, з рішення №46 від 02.06.2022 року слідує, що позивачу проведено перерахунок пенсії, підстава лист від 17.05.2022 року №1500-0307-5/47497, рішення містить графу «Особливість» в якій зазначено «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.07.2017 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 01.07.2017 по довічно». Розмір пенсії з 01.07.2017 року встановлено 1366,53 грн.

Вважаючи протиправним вище викладене рішення, а також дії відповідача щодо розрахунку пенсії без врахування автоматичних масових перерахунків, та дії щодо не включення позивача в коло осіб, яким відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058 у редакції на момент перерахунку пенсії) згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49 якого виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закон №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Приписами частини 2,3 статті 42 Закону № 1058, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Отже, з дня поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України №1058-IV, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

Таким чином, з системного аналізу матеріалів у справі можна дійти висновку, що перерахунок пенсій здійснюватиметься автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Даною Постановою також затверджено Порядок перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 124 перерахунку підлягають пенсії, обчислені, зокрема, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» установлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році»(Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Судом встановлено та вбачається з рішення Головного управління №46 від 02.06.2022 року, що позивачу проведено перерахунок пенсії, підстава - лист від 17.05.2022 року №1500-0307-5/47497, рішення містить графу «Особливість», в якій зазначено «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.07.2017 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 01.07.2017 по довічно». Розмір пенсії встановлено з 01.07.2017 року 1366,53 грн.

Водночас, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року по адміністративній справі № 420/4212/19, яке набрало законної сили, не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам та індексації.

Таким чином, при проведенні поновлення пенсії позивачеві з 01.07.2017 року, та здійсненні перерахунку пенсії відповідачем безпідставно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.», що призвело до порушення прав позивача на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд виходить з такого.

У силу статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту", ухваленої на 114-й сесії 12.05.2004, передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов`язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов`язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов`язок розв`язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Зі змісту пункту 49 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Єфименко проти України" можливо дійти висновку про те, що не розглядається у якості ефективного засіб захисту, який: "є залежним від розсуду відповідних органів влади і не є безпосередньо доступним для того, кого він стосується".

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

А відповідно до частин першої, другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 (справа №826/7380/15) вказала, що верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту. Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, невід`ємною частиною конституційного права на судовий захист є можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог щодо поновлення яких встановлена у належній судовій процедурі та формалізована у судовому рішенні, що забезпечено конкретними гарантіями, які б дозволяли реалізувати його в повному об`ємі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести виплату поновленої пенсії позивачу з 01.07.2017 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до ч.2 ст. 46 Закону 1058-IV, судом встановлено наступне.

Частиною другою статті 46 Закону №1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з частиною першою-другою статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.

Враховуючи зазначені вище норми та обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що оскільки не проведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону 1058-IV.

Таким чином, у вказаній частині позов підлягає задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача провести виплату поновленої пенсії позивачу з 01.07.2017 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з урахуванням виплачених сум.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.11.2021 №460/8138/20.

Відтак, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 46 від 02.06.2022 року щодо призначення / перерахунку пенсії ОСОБА_1 в частині встановлення в графі «вид перерахунку» позначки «макетна обробка» та особливості «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.07.2017 р. по довічно; Призначення за рішенням суду з 01.07.2017 р. по довічно»;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням автоматичних перерахунків, індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії в разі втрати годувальника відповідно до ст. ст. 27, 28 та ч. ч. 2, 3 ст. 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» з 01.07.2017 р., з проведенням компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії, та без застосування до її пенсійних виплат виду перерахунку - «макетна обробка» та особливості - «не підлягають МП, призначена за рішенням суду в твердому розмірі».

При цьому, підстав для задоволення вимоги про скасування в пенсійній справі позивача в графі «вид перерахунку» в протоколі/розпорядженні №46 від 02.06.2022 року позначки «Макетна обробка» та включити ОСОБА_1 в коло осіб, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано проводити автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до Закону слід відмовити, оскільки задоволенням вимоги про скасування рішення відповідача № 46 від 02.06.2022 року в частині встановлення в графі «вид перерахунку» позначки «макетна обробка» та особливості «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.07.2017 р. по довічно; Призначення за рішенням суду з 01.07.2017 р. по довічно» та зобов`язанням відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії без застосування до її пенсійних виплат виду перерахунку - «макетна обробка» та особливості - «не підлягають МП, призначена за рішенням суду в твердому розмірі» та зобов`язанням проводити автоматичні масові перерахунки суд фактично відновлює порушені права позивача. До того ж, скасування певних позначок у пенсійній справі позивача не є належним способом захисту порушеного права, оскільки самі по собі позначки не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.3 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 1717,76 грн. (1717,76 грн./2 = 858,88 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 46 від 02.06.2022 року щодо призначення / перерахунку пенсії ОСОБА_1 в частині встановлення в графі «вид перерахунку» позначки «макетна обробка» та особливості «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.07.2017 р. по довічно; Призначення за рішенням суду з 01.07.2017 р. по довічно».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням автоматичних перерахунків, індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії в разі втрати годувальника відповідно до ст. ст. 27, 28 та ч. ч. 2, 3 ст. 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» з 01.07.2017 р., з проведенням компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії, та без застосування до її пенсійних виплат виду перерахунку - «макетна обробка» та особливості - «не підлягають МП, призначена за рішенням суду в твердому розмірі».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів