Справа № 140/7293/24
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7293/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі в.ч. НОМЕР_1 , позивач) звернулась з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення завданої шкоди у розмірі 923 207,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 123 від 30.04.2023 ОСОБА_1 призначено на посаду номера обслуги 1 артилерійського взводу З артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . За фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 24.03.2023 за у часті ОСОБА_1 в ході службового розслідування встановлено, що відповідач не маючи водійського посвідчення, на свій розсуд, без дозволу командирів сів за кермо автомобіля HMMWV М1097R1, військовий номер НОМЕР_2 шасі НОМЕР_3 , який обліковується за військовою частиною НОМЕР_1 , та скоїв дорожньо-транспорту пригоду в районі населеного пункту Миколаївка. Донецької області, внаслідок чого автомобіль HMMWV M1097R1, військовий номер НОМЕР_2 отримав пошкодження кузова, двигуна, ходової частини, електрообладнання, та рульового механізму. Загальна вартість ремонту та відновлення технічного стану вказаного автомобіля становить 923 207,00 грн.

Відповідачем у добровільному порядку не відшкодовано вартість завданої ним майнової шкоди. Відповідач обліковується у військовій частині НОМЕР_1 , як особа яка відсутня на військовій службі із 23.11.2023 без поважних причин. Отже, що між сторонами по справі виник спір з приводу стягнення збитків, завданих особою державі під час проходження військової служби, а тому цей спір є публічно- правовим та підлягає розгляду в порядку передбаченому КАС України.

Просить стягнути з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 вартість завданої державі шкоди у повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

02.08.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 клопотання представника позивача задоволено та продовжено позовну позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

26.08.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач ОСОБА_1 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Інших заяв по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 25.12.2022 прибув до району виконання бойових завдань та приступив до виконання бойових завдань, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2022 №296.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №123 від 30.04.2023 ОСОБА_1 , призначено на посаду номера обслуги 1 артилерійського взводу 3 артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

У зв`язку із скоєнням 24.03.2023 дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль HMMWV M1097R1, військовий номер НОМЕР_2 , шасі НОМЕР_3 , командиром військової частини НОМЕР_1 . було призначено службове розслідування, що підтверджується рапортом від 25.03.2023, та Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2023 №1183.

За результатами службового розслідування від 17.02.2024 встановлено, що ОСОБА_1 , не маючи водійського посвідчення, на свій розсуд, без дозволу командирів сів за кермо автомобіля HMMWV М1097R1, військовий номер НОМЕР_2 , шасі НОМЕР_3 , який обліковується за військовою частиною НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспорту пригоду в районі населеного пункту Миколаївка. Донецької області, яка сталася 24.03.2023, внаслідок чого вказаний автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а саме: ушкодження кузова, двигуна, ходової частини, електрообладнання, та рульового механізму.

З пояснення ОСОБА_1 від 20.10.2023, вбачається, що він самовільно сів за кермо автомобіля HMMWV M1097R1, військовий номер НОМЕР_2 , з цілю покататись, однак не впорався із керуванням у зв`язку з нерівностями дороги та слизьким узбіччям та скоїв ДТП.

Відповідно до листа «ТД Укрспецтехніка» №125686/19-01 від 19.01.2024 вартість пошкоджень та повернення вищевказаного транспортного засобу до технічного справного стану становить 923 207,00 грн.

Наказом командира в.ч НОМЕР_1 №334 від 23.11.2023 ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення, у зв`язку з самовільним залишенням частини в районні виконання бойових завдань, з 23.11.2023.

Відповідачем у добровільному порядку не відшкодовано вартість завданої майнової шкоди на суму 923 207,00 грн, в зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначає Закон України від 21 вересня 1999 року №1075-XIV «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» (далі Закон №1075-XIV).

Згідно зі статтею 7 Закону №1075-XIV особи, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 03.10.2019 №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон №160-IX).

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону №160-IX визначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Частиною першою статті 2 Закону №160-IX встановлено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону №160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 3 Закону №160-IX притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України. Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Суд врахував, що позивач провів службове розслідування, за результатами якого склав акт від 18.02.2024, а також згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2024 №1076 вирішив після повернення ОСОБА_1 до місця служби притягнути відповідача до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення, а завдані збитки у розмірі 923 207,00 грн віднести на рахунок солдата ОСОБА_1 та стягнути з нього вказану суму коштів.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач самовільно на свій розсуд, без дозволу командирів сів за кермо автомобіля HMMWV M1097R1, військовий номер НОМЕР_2 , шасі НОМЕР_3 , який обліковується за військовою частиною НОМЕР_1 , та скоїв дорожньо-транспорту пригоду, внаслідок чого спричинив ушкодження даного транспортного засобу, сума заподіяних збитків становить 923 207,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону №160-IX розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 9 Закону №160-IX завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок:

1) дії непереборної сили;

2) необхідної оборони;

3) крайньої необхідності;

4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження;

5) виправданого службового ризику;

6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус;

7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації. Шкода не підлягає відшкодуванню у випадку смерті винної особи.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону №160-IX обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування.

Проведеним позивачем службовим розслідуванням не встановлено обставин звільнення відповідача від матеріальної відповідальності.

Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Згідно зі статтею 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Абзацом 1 пункту 2 Розділу І Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі - Положення), (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Пунктом третім Розділу І Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Згідно з пунктом 4 Розділу І Положення встановлено, що відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

Відповідно до пункту 17 Розділу IV Положення командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

Пунктом 18 Розділу IV Положення визначено, що розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідування провадиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту. Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.

Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки (п.19 Розділу IV Положення).

Отже, до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння ним прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Доказів оскарження відповідачем акту службового розслідування від 17.02.2024, наказу командира в.ч. НОМЕР_1 від 18.02.2024 №1076 або добровільного відшкодування, завданих державі збитків у сумі 923 207,00 грн, відповідачем не надано.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частиною 1 статті 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Зважаючи на статус позивача, як органу державної влади, та відсутність доказів понесення ним вказаного виду судових витрат, останні розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, на підставі Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення шкоди, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 вартість завданої державі шкоди у сумі 923 207,00 грн (дев`ятсот двадцять три тисячі двісті сім гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський