Справа № 120/3871/24
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 жовтня 2024 р. Справа № 120/3871/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій

в с т а н о в и в:

27.03.2024 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що на підставі наказу №645к від 06.02.2024 року відповідачем проведено фактичну перевірку її як суб`єкта господарювання з 07.02.2024 року, за період з 01.12.2023 року по дату закінчення перевірки, з метою реалізації функції здійснення контролю у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Вподальшому, на підставі акта перевірки від 08.02.2024 року №6188/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 27.02.2024 року №7175/02-32-09-04/ НОМЕР_1 .

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки під час здійснення перевірки та винесення рішення про застосування фінансових санкцій відповідачем порушено вимоги чинного законодавства в сфері оподаткування та контролю за платниками податків. Крім того, наказ відповідача № 645к від 06.02.2024 року "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 " не відповідає приписам ст. 80 Податкового кодексу України та не містить у собі чітких підстав для проведення перевірки, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій.

Вищевикладені обставини зумовили позивача звернутися з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 01.04.2024 року, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

17.04.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в результаті проведеного до перевірочного аналізу згідно баз даних ІС «Податковий блок», Аналітична система, Чеки РРО, бази даних "Ліцензійна програма" встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 протягом відповідного періоду 2023 року, а саме 02.12.2023 року здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності відповідного дозвільного документа, а саме ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Також вказує, що перевіркою, зокрема, встановлено факт реалізації тютюнових виробів в асортименті (згідно баз даних АС «Податковий блок», Аналітична система, Чеки РРО, бази даних "Ліцензійна програма"), без відповідних дозвільних документів, а саме ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Таким чином, відповідач зауважує, що встановлено порушення вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, використовуються в електронних сигаретах, та пального" в частині ліцензування діяльності пов?язаної з роздрібним продажем алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Враховуючи наведене, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

Позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець з 08.02.2022 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Основний вид діяльності за КВЕД: 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний).

Наказом Головного управління ДПС у Вінницькій області № 645к від 06.02.2024 року "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ", на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 ст. 80, керуючись ст. ст. 20, 61, 62, підпуктом 75.1.3 пункту 75.1 ст. 75 та на виконання пункту 82.3 ст. 82 ПК України, та доповідної записки управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області №213/02-32-09-01 від 05.02.2024 року, затверджено провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за адресою місця здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , кафе-магазин, терміном 10 діб, з 07.02.2024 року, період, що перевіряється з 01.12.2023 року по дату закінчення перевірки з метою реалізації функції здійснення контролю у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

На виконання вказаного наказу, 06.02.2024 року начальнику відділу управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Вінницькій області Новікову М.О. та головному державному інспектору управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Вінницькій області Серик А.В. видані направлення на проведення фактичної перевірки №713 та №714.

07.02.2024 року посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , кафе-магазин, за результатами перевірки складено акт (довідку) фактичної перевірки від 08.02.2024 року № 6188/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення ст. ст. 1, 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, використовуються в електронних сигаретах, та пального", а саме здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензії, а також порушення ст. 291 Податкового кодексу України.

В описовій частині акта фактичної перевірки від 08.02.2024 року № 6188/02-32-09-04/ зазначено, що перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії, а саме: згідно інформаційної бази даних системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (СОД РРО) ІКС «Податковий блок» та інформаційної програми "Ліцензійна програма" встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , перебуваючи на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку ІІ групи) було здійснено роздрібну торгівлю тютюнових виробів: Сигарети Philip Morris Red 25s, 1 пачка за ціною 88 грн., фіскальний чек ПРРО , ф/ч №149794 від 02.12.2023 року, 08:35:55 год.

На підставі вказаного акту перевірки та висновків, які у ньому зазначені, 27.02.2024 року відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 27.02.2024 року №7175/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на підставі абз. 7 ч. 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, використовуються в електронних сигаретах, та пального" №481/95-ВР застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулася з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, яка визначає права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Водночас згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15) та від 04.02.2019 (справа № 807/242/14) та інших.

Як зазначалося судом вище, підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 згідно наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 06.02.2024 року № 645к є підпункт 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Проте, за твердженням позивача, в цьому випадку контролюючий орган лише обмежився посиланнями на правову норму, однак не розкрив зміст фактичних даних, які зумовлювали необхідність проведення такої перевірки.

Суд зазначає, що змістовний аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України вказує на те, що підставою для проведення фактичної перевірки згідно цієї норми є наявність чи отримання контролюючим органом інформації яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства. Тобто, вжите в цьому випадку словосполучення можливі порушення яке змістовно має розкриватися у отриманій інформації щодо платника податку, якраз і є тим підґрунтям, що вказує на необхідність з`ясування наявності чи відсутності тих ймовірних (можливих) порушень, щодо яких є підозра, у спосіб призначення та проведення фактичної перевірки.

Дійсно, суд погоджується із тим, що відсутність у наказі про проведення фактичної перевірки на підставі п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України посилання на конкретну інформацію, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладається на контролюючі органи, беззаперечно є недоліком наказу. Однак такий недолік не є та не може бути безумовною підставою для висновку про незаконність такої перевірки, оскільки навіть якщо контролюючий орган не розкриває зміст інформації у наказі, суд не позбавлений можливості при розгляді цієї справи дослідити цінність такої інформації та з`ясувати, чи спричинив такий недолік можливість реалізації платником податків своїх прав та здійснити їх захист.

Так, досліджуючи зміст наказу відповідача від 06.02.2024 року № 645к про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 судом встановлено, що, по перше, в такому наказі зазначається мета проведення перевірки з метою реалізації функції здійснення контролю у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; вказана правова підстава такої перевірки п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, а також частково розкрито її зміст з вказівкою на інформацію, існування якої потребувало проведення перевірки доповідна записка Управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області № 213/02-32-09-01 від 05.02.2024 року.

При цьому, ознайомившись зі змістом вказаної вище доповідної записки слідує, що ініціювання проведення перевірки позивача зумовлене надходженням інформаційного листа ДПС України № 1498/7/99-00-09-02-01-07 від 17.01.2024 року, в якому повідомляється про необхідність проведення перевірок суб`єктів господарювання згідно наведеного переліку, які протягом грудня 2023 року здійснювали реалізацію зазначених видів підакцизних товарів з незначними виторгами через РРО/ПРРО.

В додатку до цього листа ДПС містився перелік суб`єктів господарювання, в діяльності яких вбачаються можливі порушення вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, використовуються в електронних сигаретах, та пального", серед яких містяться відомості і в тому числі щодо позивача ФОП ОСОБА_1 .

Таким чином, за даних обставин, суд вважає, що призначення відповідачем фактичної перевірки з наведених у прийнятому наказі підстав є способом реалізації відповідних управлінських функцій контролюючим органом з метою перевірки отриманої інформації про можливі порушення в діяльності суб`єкта господарювання (позивача), що відповідає диспозиції норми п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

З огляду на викладене, доводи позивача про порушення процедури призначення та проведення фактичної перевірки з боку контролюючого органу є достатньою самостійною підставою для визнання висновків такої перевірки незаконними, є безпідставними.

Окрім іншого суд зауважує, що в наказі про проведення фактичної перевірки від 06.02.2024 року № 645к чітко зазначено термін перевірки 10 діб, з 07.02.2024 року, а також період, який охоплюється фактичною перевіркою: з 01.12.2023 року по дату закінчення перевірки. Тобто, зазначення таких відомостей є достатнім для виникнення у платника податку (позивача) розуміння та відчуття правової визначеності при здійснення податковим органом контролю відносно нього.

Тобто, проведення фактичної перевірки в межах спірного періоду є правомірним та таким, що не суперечить податковому законодавству.

Що ж до суті виявлених порушень, як іншої підстави заявлених позовних вимог, то суд зважає на таке.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Спеціальним законом, що визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України, є Закон України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 481/95-ВР).

Так за змістом, ст. 1 Закону № 481/95-ВР у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

- тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання, жування чи вдихання без горіння шляхом нагрівання;

- роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР визначено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до ч. 23 ст. 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Отже, виходячи із аналізу перелічених норм законодавства, суд доходить висновку, що роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами може здійснюватись лише за наявності відповідної ліцензії.

Як вбачається із висновків акту фактичної перевірки, 02.12.2023 року об 08:35:55 год. фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , перебуваючи на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку ІІ групи), здійснила роздрібну торгівлю тютюнових виробів: Сигарети Philip Morris Red 25s, 1 пачка, за ціною 88 грн., позиція 998, фіскальний чек ПРРО , ф/ч №149794 від 02.12.2023 року, 08:35:55 год.

07.02.2024 року позивачем надано пояснення на ім`я в.о. начальника Головного управління ДПС у Вінницькій області ОСОБА_2 , в яких вона зазначила, що 02.12.2023 року об 08:35:55 год. було продано рекламний зошит, але при відключенні електроенергії стався технічний збій програмного забезпечення і помилково (з незрозумілих питань) проведено чек на суму 88 грн. товару Сигарети Philip Morris Red 25s, який не рахується у ФОП ОСОБА_1 .

На підтвердження факту настання технічного збою позивачем додано до позовної заяви Експертно-консультаційний висновок, виконаний ФОП ОСОБА_3 .

Суд зауважує, що відповідно до п.5 розділу III Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.05.2016 року за №547, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.07.2016 року за №918/29048 (далі - Порядок №547) реєстрація продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів через РРО проводиться одночасно з розрахунковою операцією. Розрахунковий документ на повну суму проведеної операції, створений у паперовій та/або електронній формі, надається особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї. Розрахункова операція вважається проведеною через РРО, якщо дані про її обсяги введені в режимі реєстрації.

Згідно п.4 розділу ІІІ Порядку №547 суб`єкти господарювання, які використовують РРО для здійснення розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також здійснення операцій з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані: у разі виявлення несправностей РРО, а також пошкодження засобів контролю протягом робочого дня, в якому виявлено несправності чи пошкодження, письмово або засобами телекомунікацій в довільній формі повідомити ЦСО, а також протягом двох робочих днів після дня виявлення несправностей чи пошкодження письмово або засобами телекомунікацій в довільній формі повідомити про це контролюючий орган, у якому суб`єкт господарювання зареєстрований як платник податків.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Порядку №547, реєстрація видачі коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державні лотереї та в інших випадках) або скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації від`ємної суми.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, що ФОП ОСОБА_1 подавала до Головного управління ДПС у Вінницькій області повідомлення про виявлені несправності в роботі РРО у кафе-магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, позивачем в ході розгляду справи не надано належних доказів та не спростовано тверджень відповідача про те, що проданий згідно фіскального чеку ПРРО , ф/ч № НОМЕР_2 від 02.12.2023 року, є таким товаром як рекламний зошит, а не як товар Сигарети Philip Morris Red 25s.

Відповідно до листа ГУ ДПС у Вінницькій області № 9938/6/02-32-09-02-13 від 14.03.2024 року ФОП ОСОБА_1 за період з 01.08.2018 року по 05.03.2024 року із заявами на отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами не зверталась та відповідно їх не отримувала.

Також позивач не заперечує того факту, що у неї відсутня ліцензія на роздрібну торгівлю тютюновими виробами.

Таким чином, обставини даного порушення позивачем вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" суд визнає такими, що дійсно мали місце.

Як зазначалося, згідно з абзацом п`ятим частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим застосування до позивача санкцій в сумі 17000 грн., за порушення, передбачене статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Як наслідок, ГУ ДПС у Вінницькій області було прийнято правомірне рішення про застосування фінансових санкцій від 27.02.2024 року №7175/02-32-09-04/, яким за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії до позивача на підставі абз. 7 ч. 2 статті 17 Закону №481/95-ВР було застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 27.02.2024 року №7175/02-32-09-04/.

Суд зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються індивідуально-виражені права позивача.

Водночас право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені рішенням, дією або бездіяльністю відповідача у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

При розгляді даної справи суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, )

Суддя Дончик Віталій Володимирович