Справа № 200/7205/23
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року Справа№200/7205/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (юридична адреса: АДРЕСА_2 , фактична адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації,-

УСТАНОВИВ:

11 грудня 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб; стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб у сумі 12655,44 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він з 11.12.2010 року по 01.08.2020 року проходив військову службу у Державній прикордонній службі України, а саме: з 11.12.2010 року по 20.03.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 з якої був переведений до військової частини НОМЕР_2 , де проходив військову службу з 21.03.2019 року по 01.08.2020 року (далі відповідач).

Відповідно до наказу від 01.08.2020 року №419-ОС позивача з 01.08.2020 року було звільнено з військової служби.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року у справі №200/2650/23 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача з 30.01.2020 по 01.08.2020, грошової компенсації за невикористані 26 календарних днів основної відпустки за 2020 рік, грошової компенсації за 28 невикористаних календарних 2 дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за 26 календарних роки у розмірі 50% грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

09.11.2023 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року у справі №200/2650/23 відповідачем виплачено на користь позивача перерахунок грошового забезпечення у сумі 56597,94 грн. із одночасним утримання військового збору 1,5%, що підтверджується банківською випискою.

При цьому відповідачем було утримано із нарахованої суми:

- податок на доходи фізичних осіб 18%

- військовий збір 1,5%, проте не виплачено компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб.

За розрахунком позивача нарахована сума на виконання рішення суду склала 70308,00 грн. Відповідачем було утримано із нарахованої суми:

- податок на доходи фізичних осіб 18%: 70308,00 грн. * 18% = 12655,44 грн.

- військовий збір 1,5%: 70308,00 грн. * 1,5% = 1054,62 грн.

Сума до виплати на руки склала: 70308,00 грн. - 12655,44 грн. - 1054,62 грн. = 56597,94 грн.

Вважає бездіяльність щодо невиплати позивачу грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб протиправною, тому позивач змушений звернутися суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнаня протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та стягнення з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації сум податків з доходів фізичних осіб у сумі 12655,44 грн.

24 липня 2024 року постановою суду апеляційної інстанції скасовано ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 р. у справі № 200/7205/23 та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 26.08.2024 прийнято позовну заяву до провадження адміністративну справу №200/7205/23. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У строк, встановлений судом від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 з 22.03.2019 по 01.08.2020.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 200/2650/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій., задоволений частково.

На виконання рішення суду № 200/2650/23 від 22.08.2023 нараховано позивачу суму коштів у розмірі 57459,84 грн., з якої проведено утримання та одночасна компенсація податку з доходів фізичних осіб у розмірі 18 % (10342,77 грн.) та утримання військового збору у розмірі 1,5% (861,90 грн.).

Зазначає, що під час виконання вказаного рішення суду у справі від 22.08.2023 року у справі №200/2650/23 військовою частиною НОМЕР_2 проведено компенсацію податку з доходів фізичних осіб у сумі 10342,77 грн. відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

З зазначених підстав вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, безпідставними і таким, що не підлягають задоволенню.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 з 11.12.2010 року по 01.08.2020 року проходив військову службу у Державній прикордонній службі України, а саме: з 11.12.2010 року по 20.03.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 з якої був переведений до військової частини НОМЕР_2 , де проходив військову службу з 21.03.2019 року по 01.08.2020 року.

Відповідно до наказу начальника 1 прикордонного закону ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.07.2020 № 419-ос по особовому складу Старшого прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу прикордонного загону та всіх видів забезпечення, звільненого з військової служби в запас наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.07.2020 № 339-ОС за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 200/2650/23 адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , фактична адреса: АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 по 01.08.2020, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 26 календарних років, грошової компенсації за невикористані 28 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019 - 2020 роки, грошової компенсації за невикористані 26 календарних днів основної відпустки за 2020 рік без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 30.01.2020 по 01.08.2020, грошової компенсації за невикористані 26 календарних днів основної відпустки за 2020 рік, грошової компенсації за 28 невикористаних календарних дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за 26 календарних роки у розмірі 50% грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення військовою частиною НОМЕР_2 , відповідно до довідки-розрахунку від 10.09.2024 нараховано позивачу суму кошів у розмірі 57459,84 грн.

З вказаної суми відповідачем проведено утримання податків та зборів, а саме:

- податок на доходи фізичних осіб 18% - 10342,77 грн.;

- військовий збір 1,5% - 861,90 грн.

Таким чином, відповідачем, 09.11.2023 виплачено суму коштів у розмірі 56 597,94 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 08.11.2023 №6867.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Приписами ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Згідно з вказаною нормою суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон - № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби регламентовано Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 (далі - Порядок № 44).

Згідно з приписами пунктів 2-5 Порядку № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З наведених приписів законодавства випливає, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Системний аналіз вищенаведених норм Податкового кодексу України та Порядку № 44 дає підстави суду вважати, що вказана грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб дозволяє зменшити розмір обов`язкових утримань із належних до виплат сум грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат виключно на суму утриманого податку з доходів фізичних осіб. При цьому, така компенсація виплачується за умови, що вказані виплати, отримані особою у зв`язку з виконанням нею обов`язків під час проходження служби.

Таким чином, законодавство України передбачає відповідний механізм грошової компенсації військовослужбовцям утриманих сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.

У постанові від 27 липня 2023 року у справі № 380/813/22, Верховний Суд вказував на те, що аналіз наведених пунктів 2-3 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2020 року в справі №813/189/18 (№К/9901/53267/18) зазначив, що компенсація податку з доходів фізичних осіб відноситься до компенсаційних платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи підтверджено, шо на Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 200/2650/23 військовою частиною НОМЕР_2 , відповідно до довідки-розрахунку від 10.09.2024 нараховано позивачу суму кошів у розмірі 57459,84 грн. З вказаної суми відповідачем проведено утримання податків та зборів, а саме: податок на доходи фізичних осіб 18% - 10342,77 грн.; військовий збір 1,5% - 861,90 грн.

З урахуванням встановлених судом обставин та наявного нормативного регулювання суд вважає, що при виплаті грошового забезпечення позивач мав право на отримання грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 10342,77 грн. відповідно до Порядку № 44.

Наведена правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема наведеною у постановах від 22.06.2018 у справі № 812/1048/17 та 25.06.2020 у справі № 825/761/17, від 29.07.2020 року у справі № 814/142/17.

На підставі вищевикладеного, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до приписів частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (юридична адреса: АДРЕСА_2 , фактична адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 (юридична адреса: АДРЕСА_2 , фактична адреса: 80074, Львівська обл., Червоноградський р-н, м. Великі Мости, ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб у сумі 10342,77 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 15 жовтня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Е. Абдукадирова