Справа № 120/4922/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4922/24

Головуючий у 1-й інстанції: Сало Павло Ігорович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

10 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування наказу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказом від 26.03.2024 №3-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" відповідач застосував до позивача, начальника відділу митного оформлення №3 митного поста "Вінниця", дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Підставами для прийняття такого рішення стали наказ Вінницької митниці від 14.02.2024 №1-дс "Про порушення дисциплінарного провадження", пункт 5 частини 2 статті 65, пункт 3 статті 66 Закону України "Про державну службу", а також подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Вінницької митниці від 18.03.2024 №19/19/2231.

Позивач з вказаним наказом не погоджується та вважає, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося неправомірно.

Позивач зазначив, що у його діях відсутній склад дисциплінарного правопорушення, а оскаржуване рішення відповідача є невмотивованим і з його змісту неможливо встановити, в чому саме полягає вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України "Про державну службу (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків). У свою чергу, підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що там наведені, не містять чіткого формулювання конкретних порушень, які б свідчили про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку. Також не вказано про негативні наслідки, причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника, не наведено доказів на підтвердження протиправності дій позивача.

Також, позивач звернув увагу на низку процедурних порушень, допущених відповідачем під час здійснення дисциплінарного провадження, як-от безпідставне відсторонення позивача від виконання службових обов`язків, ненадання відпустки за заявою, неотримання пояснень перед накладенням дисциплінарного стягнення, наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості окремих членів дисциплінарної комісії.

Позивач вважає неправомірним застосування до нього такого виду стягнення, як догана, посилаючись на те, що воно не відповідає характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, поставленого позивачу у провину, та ступеню вини державного службовця. Також відповідачем не враховано позитивну характеристику позивача, тривалий термін його служби в митних органах, відсутність дисциплінарних стягнень та зауважень на роботі.

Позивач наголошував на тому, що ті діяння, за які його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не спричинили жодних, навіть найменших негативних наслідків, що визнається самим відповідачем.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Вінницької митниці від 26 березня 2024 року №3-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким вирішено застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Апелянт зазначає, що за результатами дисциплінарного провадження дисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність у діях позивача складу дисциплінарного правопорушення, яке полягає в тому, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника митного поста "Вінниця" Вінницької митниці, розробив Положення про митний пост "Вінниця" Вінницької митниці, який затверджений наказом Вінницької митниці від 30.06.2023 №166, в якому зоною діяльності митного поста визначено Вінницький, Жмеринський та Хмільницький райони Вінницької області. Водночас, під час підготовки Положення про відділ митного оформлення №3 митного поста "Вінниця" Вінницької митниці, позивач зазначив зоною діяльності вказаного підрозділу м.Вінницю, Вінницький, Козятинський, Літинський, Хмільницький, Калинівський, Погребищенський, Оратівський та Липовецький райони, тобто у тому числі вже ліквідовані райони Вінницької області. Крім того, позивач погодив Положення про відділ митного оформлення №1 митного поста "Вінниця" Вінницької області, у якому допущено аналогічну неточність щодо зони діяльності відділу, оскільки такі райони Вінницької області, як Козятинський, Калинівський, Оратівський, Погребищенський, Літинський, Липовецький увійшли до складу новоутворених районів. Отже, на думку відповідача, зазначивши у вищевказаних Положеннях невірні назви районів, позивач порушив вимоги пп.2 п.1, пп.3 п.3 Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-IX "Про утворення та ліквідацію районів" та допустив неналежне виконання своїх посадових обов`язків. Відтак у діях ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку, передбаченого п.5 ч.2 ст.65 Закону України "Про державну службу" та вина у його вчиненні у формі недбалості.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року справу призначено до розгляду в відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні 03 жовтня 2024 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги Вінницької митниці. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В ході судового розгляду, після надання пояснень представниками сторін, за їх погодженням, судом вирішено продовжитти розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року - скасувати, з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач ОСОБА_1 працює в митних органах України понад 25 років. За час служби обіймав різні посади, зокрема, у спірний період посаду начальника митного поста "Вінниця" Вінницької митниці, на яку був призначений наказом Держмитслужби від 12.10.2022 №976-о. На момент винесення оскаржуваного наказу позивач перебував на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста "Вінниця" Вінницької митниці.

14.02.2024 року на ім`я в.о. начальника Вінницької митниці ОСОБА_2 надійшла доповідна записка завідувача сектору внутрішньої безпеки Вінницької митниці Сморшка О. за №7.12-25/7.12-25/7.12-1/2, в якій повідомлялося про те, що ОСОБА_1 , будучи на посаді начальника митного поста "Вінниця" Вінницької митниці, розробив Положення про відділ митного оформлення №3 митного поста "Вінниця" Вінницької митниці, а також погодив Положення про відділ митного оформлення №1 митного поста "Вінниця" Вінницької митниці, в яких зоною їх діяльності зазначено м.Вінницю, Вінницький, Козятинський, Літинський, Хмільницький, Калинівський, Погребищенський, Оратівський та Липовецький райони Вінницької області, що суперечить Постанові Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-IX "Про утворення та ліквідацію районів". Відтак, з метою встановлення можливих порушень ОСОБА_1 вимог чинного законодавства України та неналежного виконання ним своїх посадових обов`язків на посаді керівника митного поста "Вінниця" Вінницької митниці, запропоновано розглянути питання щодо притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.

Наказом Вінницької митниці від 14.02.2024 №1-дс "Про порушення дисциплінарного провадження" відкрито дисциплінарне провадження щодо начальника відділу митного оформлення №3 митного поста "Вінниця" Вінницької митниці ОСОБА_1 та для його здійснення утворено відповідну дисциплінарну комісію у складі згідно з додатком до наказу.

Крім того, вказаним наказом вирішено відсторонити ОСОБА_1 від виконання обов`язків за посадою на час проведення дисциплінарного провадження.

22.02.2024 року на вимогу дисциплінарної комісії позивач надав письмові пояснення щодо обставин підготовки Положень про ВМО №1, ВМО №2 та ВМО №3, в яких пояснив, що під час підготовки проектів цих Положень використовувались тексти Положень за попередні періоди діяльності відділів митного оформлення. Зміни стосовно районів зони їх діяльності вносилися, але з невідомих позивачу причин не збереглися та не були відображені у кінцевому варіанті проектів. Відтак у них справді залишилися, окрім новоутворених, також назви старих районів області, а саме Козятинський, Калинівський, Оратівський, Погребищенський, Літинський та Липовецький. Разом з тим позивач звернув увагу на те, що у Положенні про митний пост "Вінниця" Вінницької митниці вказано вірні назви районів Вінницький, Жмеринський та Хмільницький. Також позивач просив врахувати, що допущена описка має суто технічний характер, не змінила зони діяльності митного поста "Вінниця" та ВМО, що до нього входять, оскільки у Положеннях поряд зі старими районами були зазначені нові, до яких ці старі райони увійшли.

В процесі здійснення дисциплінарного провадження дисциплінарною комісією витребувано службову характеристику на ОСОБА_1 , отримано посадову інструкцію державного службовця від 19.06.2023 за посадовою "начальник митного поста "Вінниця" (з підписом позивача) та наказ Вінницької митниці від 30.06.2023 №166 "Про затвердження положень про митний пост "Вінниця", ВМО №1 митного поста "Вінниця", ВМО №2 митного поста "Вінниця", ВМО №3 митного поста "Вінниця" Вінницької митниці" (з додатками), проаналізовано нормативні вимоги Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-IX "Про утворення та ліквідацію районів" та розпорядження Кабінету міністрів України від 16 грудня 2020 року №1635-р "Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій".

18.03.2024 року на ім`я в.о. начальника Вінницької митниці дисциплінарною комісію внесено подання за №19/19/2231, яким рекомендовано застосувати до начальника відділу митного оформлення №3 митного поста "Вінниця" ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

У поданні дисциплінарна комісія зазначила, що позивач розробив Положення про ВМО №3 та погодив Положення про ВМО №1, у яких в пунктах 8 та 9 зоною діяльності даних відділів митного оформлення зазначено новоутворені райони Вінницький та Хмільницький, але поряд з цим також й ліквідовані райони Вінницької області, які до них увійшли, а саме Оратівський, Погребищенський, Літинський, Липовецький, Козятинський, Калинівський. Тим самим, на думку дисциплінарної комісії, ОСОБА_1 порушив вимоги Постанови Верховної Ради України №807-IX від 17 липня 2020 року №807-IX "Про утворення та ліквідацію районів" та допустив недбале ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, що свідчить про наявність у його діях складу дисциплінарного проступку, передбаченого п.5 ч.2 ст.65 Закону України "Про державну службу" та дає достатні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

18.03.2024 року на електронну адресу позивача, відомості про яку наявні в особовій картці позивача як державного службовця, надіслано службову записку за підписом голови дисциплінарної комісії, в якій запропоновано надати письмові пояснення на ім`я керівника митниці у зв`язку з внесенням комісією подання за результатами дисциплінарного провадження.

Факт надіслання вказаної пропозиції підтверджується протоколом від 18.03.2024 про доведення інформації або документів до відома державного службовця та даними з електронної скриньки відправника.

Крім того, як стверджує відповідач та доводить це відповідними електронними доказами, про необхідність надання пояснень позивач також був поінформований через месенджер "Телеграм".

26.03.2024 року членами дисциплінарної комісії складено акт, в якому зафіксовано ненадання ОСОБА_1 пояснень з питань, що були предметом дисциплінарного провадження, протягом визначеного законом строку (до 25.03.2024).

Наказом Вінницької митниці від 26.03.2024 №3-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" відповідно до п.5 ч.2 ст.65, п.3 ст.66 Закону України "Про державну службу" та на підставі подання дисциплінарної комісії від 18.03.2024 №19/19/2231 вирішено застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Позивач з вказаним наказом не погоджується, вважає його протиправним, а тому звернувся до суду з позовом про його скасування.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача та наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проходження служби в митних органах визнається главою 79 Митного кодексу України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до статті 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Правове становище посадових осіб митних органів визначається Митним кодексом України, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Відповідно до преамбули, принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" (далі Закон №889-VIII).

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VІІІ (далі - Закон №889-VІІІ визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Статтею 5 Закон України "Про державну службу" визначено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Основні обов`язки державного службовця визначені ст.8 Закону №889-VІІІ, відповідно до яких державний службовець зобов`язаний, зокрема: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; дотримуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені вказаною статтею, а також не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця (п.1 ч.1 ст.62 Закону №889-VІІІ).

Загальні вимоги та правила професійної етики працівників Державної митної служби України, якими вони мають керуватися під час виконання посадових обов`язків та в інших, випадках визначені в Кодексі та Правилах етичної поведінки працівників Держмитслужби, затверджених наказом Державної митної служби України від 02.09.2021р. №668 (далі - Кодекс та Правила).

Положення Кодексу застосовуються до всіх без винятку працівників Держмитслужби (п.1.2 Кодексу).

Так, згідно Кодексу працівники зобов`язані дотримуватися вимог Кодексу як під час виконання посадових (службових) обов`язків, так і в позаробочий час.

Відповідно до п.1.3 Кодексу та Правил при прийнятті на роботу до Держмитслужби, митниць та територіальних органів Держмитслужби кожен працівник зобов`язаний ознайомитися зі змістом Кодексу та бути повідомленим про відповідальність за невиконання його вимог, встановлених норм і підписати відповідне повідомлення за формою, наведеною у додатку до цього Кодексу, яке долучається до особової справи відповідного працівника.

Положеннями Кодексу передбачено, що працівники під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані:

- неухильно додержуватися вимог Конституції України, Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції», нормативно-правових актів Міністерства фінансів України, розпорядчих документів Держмитслужби, положень про структурні підрозділи та посадових інструкцій працівників (п.3.1.1);

- неухильно виконувати правила етичної поведінки Держмитслужби (п.3.1.3).

Згідно з п.3.12 Кодексу працівники мають дбати про авторитет державної служби, а також про позитивну репутацію Держмитслужби, що включає дотримання правил етикету, належного зовнішнього вигляду, забезпечення високої якості роботи, встановленого внутрішнього службового розпорядку.

Відповідно до п.4.3 Кодексу працівники не повинні допускати, у тому числі у позаробочий час, дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам Держмитслужби чи негативно вплинути на репутацію працівника або Держмитслужби.

Положеннями пункту 5.1 Кодексу визначено, що працівники повинні використовувати своє службове становище виключно для виконання своїх посадових (службових) обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених законодавчими та нормативно-правовими актами.

Згідно з п.5.3 Кодексу працівникам забороняється використовувати свої повноваження або своє службове становище в особистих (приватних) інтересах чи в неправомірних особистих інтересах інших осіб, у тому числі використовувати свій статус та інформацію про місце роботи з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Відповідно до п.п.9.1 та 9.2 Кодексу персональна відповідальність щодо дотримання Кодексу покладається на кожного Працівника Держмитслужби. За порушення правил етичної поведінки особи, винні у їх вчиненні, притягуються до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з п.3 Правил працівники діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Положеннями ч.1 ст.64 Закону №889-VІІІ регламентовано, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч.1 ст.65 Закону №889-VIII).

За змістом ч.2 ст.65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками, зокрема, є: порушення Присяги державного службовця та порушення правил етичної поведінки державних службовців.

Відповідно ч.1 ст.66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У відповідності до ч.1 ст.67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Відповідно до положень ст.73 Закону №889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Згідно з ч.2 ст.74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

На виконання приписів Закону №889-VIII постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019р. №1039 затверджено Порядок здійснення дисциплінарного провадження (далі - Порядок №1039), яким визначено процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Так, пунктом 7 Порядку №1039 встановлено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія.

Відповідно до п.33 Порядку №1039 дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (ч.1 ст.77 Закону № 889-VIII).

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Як встановлено з матеріалів справи, наказом Вінницької митниці від 14.02.2024 №1-дс "Про порушення дисциплінарного провадження" відкрито дисциплінарне провадження щодо начальника відділу митного оформлення №3 митного поста "Вінниця" Вінницької митниці ОСОБА_1 та для його здійснення утворено відповідну дисциплінарну комісію у складі згідно з додатком до наказу. Вказаним наказом також вирішено відсторонити ОСОБА_1 від виконання обов`язків за посадою на час проведення дисциплінарного провадження.

Висновки дисциплінарного провадження, на підставі яких прийнято оскаржуваний наказ, ґрунтуються на тому що позивач розробив Положення про ВМО №3 та погодив Положення про ВМО №1, у яких в пунктах 8 та 9 зоною діяльності даних відділів митного оформлення зазначено новоутворені райони Вінницький та Хмільницький, але поряд з цим також й ліквідовані райони Вінницької області, які до них увійшли, а саме Оратівський, Погребищенський, Літинський, Липовецький, Козятинський, Калинівський. Тим самим, на думку дисциплінарної комісії, ОСОБА_1 порушив вимоги Постанови Верховної Ради України №807-IX від 17 липня 2020 року №807-IX "Про утворення та ліквідацію районів" та допустив недбале ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, що свідчить про наявність у його діях складу дисциплінарного проступку, передбаченого п.5 ч.2 ст.65 Закону України "Про державну службу" та дає достатні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Так, відповідно до положень ст.8 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року, державний службовець зобов`язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (п.1); забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів (п.6); виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України (п.8).

Згідно з ч.2 ст.66 цього Закону визначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням.

Положеннями ч.3 ст.66 вказаного Закону визначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

В контексті досліджених матеріалів справи та, зокрема, посилання ОСОБА_1 на допущення опечаток, колегія суддів зауважує, що позивачем у двох пунктах, а саме - 8 та 9 зоною діяльності даних відділів митного оформлення зазначено невірні райони, що були ліквідовані та територіально увійшли до складу новостворених районів області, що на думку суду вказує на наявність недбалого відношення ОСОБА_1 до підготовки зазначених вище документів, а також на неналежне виконання своїх посадових обов`язків.

Гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення закріплені у ст.74 цього Закону і полягають, зокрема, в наступному: дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця; під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби (частина перша); дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця (частина друга).

На підставі матеріалів справи апеляційний суд встановив, що дисциплінарне провадження стосовно позивача проведено об`єктивно, із підтвердженням факту вчинення ним дисциплінарного проступку належними і допустимими доказами.

У поданні, за результатами розгляду дисциплінарної справи позивача, надано детальну оцінку ситуації, що виникла та діям позивача. Так, в діях позивача відповідач підставно встановив ознаки дисциплінарного проступку, наслідком чого є дисциплінарна відповідальність.

Згідно із вказаним поданням, дисциплінарна комісія встановила допущення позивачем протиправних дій як обов`язкового елементу складу дисциплінарного проступку, оскільки, у ньому визначено, які саме дії вчинені позивачем.

Порушення приписів нормативних актів мало місце за безпосередньої участі позивача, що свідчить про невиконання або неналежне виконання ним своїх посадових обов`язків та норм діючого законодавства з митної справи.

Як було зазначено вище за приписами частин першої і другої ст.77 Закону України «Про державну службу», рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Отже, із урахуванням наведеного, спірний наказ від 26.03.2024 року №3-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» оформлений у вигляді індивідуального наказу, зміст якого дозволяє встановити обставини притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за допущений дисциплінарний проступок.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Вінницької митниці задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 жовтня 2024 року

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.