Справа № 200/3421/24
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року Справа№200/3421/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про: визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з вимогами (з урахуванням уточнень):

- винести рішення, яким визнати незаконною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 на посадах водія 3-го класу та електрозварювальника 3 розряду в ОСП «Краматорська автобаза ДМЦ» у період часу з 17.06.1985 по 12.12.2002;

- усунути перешкоди для призначення ОСОБА_1 трудової пенсії, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, при призначенні йому трудової пенсії, зарахувати період роботи на посадах водія 3-го класу та електрозварювальника 3 розряду в ОСП «Краматорська автобаза ДМЦ» у період часу з 17.06.1985 по 12.12.2002.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 5 жовтня 2023 року йому була призначена пенсія по інвалідності.

07 березня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із недостатністю страхового стажу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року прийнято до провадження адміністративну справу та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач 1, не погодившись із позовними вимогами, надав відзив на позовну заяву, мотивований наступним.

07.03.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою щодо переведення його на пенсію за віком згідно Закону №1058. Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані ним документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області для опрацювання. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № від 14.03.2024 позивачу відмовлено в переведенні, з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Вказав, що не є належним відповідачем у справі.

Відповідач 2, не погодившись із позовними вимогами, надав відзив на позовну заяву, мотивований наступним.

07.03.2024 року позивач звернувся із заявою щодо переведення на пенсію за віком за нормами Закону № 1058 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (за місцем проживання).

14.03.2024 року за принципом екстериторіальності головним управління розглянуто заяву та додані до неї документи та прийнято рішення № про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До страхового стажу не зараховано період роботи згідно архівної довідки від 01.03.2024 № 23.07-05/55 виданої архівним відділом Краматорської міської ради за період роботи з 18.06.1985 по 12.02.2002 в ТОВ Краматорська автобаза, оскільки в прізвищі заявника зазначено скорочено ініціали, відсутня дата наказу про прийняття, та не долучено довідку про перейменування організації.

У задоволенні позову просив відмовити.

Відповідачем 1 повторно надано відзив на позовну заяву, у якому останній виклав пояснення, аналогічні викладеним у первинному відзиві.

03 жовтня 2024 року відповідач 2 до суду надав пояснення, у яких зазначив наступне.

15.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про проведення попереднього розрахунку страхового стажу. На виконання даної заяви ОСОБА_1 надано попередній розрахунок страхового стажу (додається), згідно з яким страховий стаж становить 40 років 03 місяці 26 днів.

05.10.2023 року ОСОБА_1 Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначено пенсію по інвалідності.

Відповідно до розрахунку страхового стажу при первинному призначенні пенсії (додається) страховий стаж складає 26 років 03 місяці 14 днів. В рішенні головного управління від 14.03.2024 № про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком зазначено, що обчислення розміру пенсії по інвалідності проведено виходячи із страхового стажу 26 років 03 місяці 14 днів. Обчислення розміру пенсії по інвалідності проведено із розрахунку страхового стажу зарахованого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Головним управління жодних змін до страхового стажу ОСОБА_1 не внесено.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Як встановлено судом з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14 березня 2024 року № , позивач є отримувачем пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 05.10.2023 року. Розмір пенсії по інвалідності обраховано, виходячи із розрахунку страхового стажу у розмірі 26 років 3 місяці 14 днів (в тому числі додатковий стаж 6 місяців 21 день).

07.03.2024 року позивач звернувся із заявою щодо переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 257.

До заяви додатково надані сканкопії оригіналів документів: паспорту; довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; архівної довідки від 01.03.2024 № 23.07-05/55 виданої архівним відділом Краматорської міської ради за період роботи з 18.06.1985 по 12.12.2002 в ТОВ Краматорська автобаза.

В ході розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи згідно вищезазначеної довідки, оскільки в прізвищі заявника зазначено скорочено ініціали, відсутня дата наказу про прийняття, та не долучено довідку про перейменування організації.

Позивач вважає незарахування вказаного періоду до його страхового стажу протиправним, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі -Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637, тут і далі в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про перехід на пенсію за віком) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Відповідно до п. 3 Порядок № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, відповідно до наведених норм, суд доходить до висновку, що надання уточнюючих довідок необхідно у разі відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що спірне рішення не містить відомостей про надання позивачем до його заяви від 07 березня 2024 року трудової книжки, що також підтверджено описом доданих до заяви від 07.03.2024 року № 257 документів.

Разом з тим, електронна справа позивача містить копію трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , про що свідчать додатки до клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про долучення доказів від 06.08.2024 року.

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 , останній у спірний період працював:

- з 18.06.1985 року на Краматорській автобазі у якості водія на а/п 3;

- з 17.07.1985 року - переведений на а/п 1 водієм;

- з 14.08.1989 року переведений в АРМ електрогазозварювальником 3-го розряду;

- з 01.06.2001 року переведений в ОСП «Краматорська автобаза ДМЗ» водієм;

- 12.12.2002 року звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить усі необхідні відомості щодо трудової діяльності позивача у період з 18.06.1985 року по 12.12.2002 року, зокрема, про займану посаду, номери та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення, а також засвідчені печаткою та підписом уповноваженої особи підприємства.

Разом, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, які додано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, позивачу у період з грудня 1999 року (весь місяць) по травень 2001 року (весь місяць) нараховувалась заробітна плата у ВАТ «Краматорська автобаза» (код страхувальника 01236041), з якої сплачувались страхові внески. З червня 2001 року (весь місяць) по січень 2002 року (весь місяць) нараховувалась заробітна плата у ВСП «Краматорська автобаза - ДМЗ (код страхувальника 25607693).

Суд зазначає, що в червні 2001 року позивачеві нараховувалась заробітна плата за 2 дні, в липні 2001 року 4 дні, в серпні 2001 року 3 дні, у вересні 2001 року 1 день, у жовтні 2001 року 5 днів, у листопаді 2001 року 4 дні, у грудні 2001 року 2 дні, з лютого по листопад 2002 року, позивачеві нараховувалась заробітна плата за 6 днів кожний місяць, у грудні 2022 року 3 дні.

Суд зазначає, що з урахуванням пояснень Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, при прийнятті спірного рішення було прийнято розрахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, здійснений при первинному призначенні пенсії позивачеві.

Відповідно до вказаного розрахунку форми РС-право (станом на 20.11.2023 року), до страхового стажу позивача, не зараховано період: з 18.06.1985 року по 30.11.1999 року, зараховано за червень 2001 року 2 дні, липень 2001 року 4 дні, серпень 2001 року 3 дні, вересень 2001 року 1 день, жовтень 2001 року 5 днів, листопад 2001 року 4 дні, грудень 2001 року 2 дні, з лютого по листопад 2002 року - 6 днів кожний місяць, грудень 2022 року 16 днів.

Таким чином, спірне рішення не містить розрахунку стажу та не є належно обґрунтованим та вмотивованим.

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість.

Відтак, невиконання відповідачем-2 законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку щодо протиправності спірного рішення, та, як наслідок, його скасування.

Разом з тим, суд зазначає, що періоди роботи позивача з 01.12.1999 року по 31.05.2001 року зараховано до страхового стажу позивача у повному обсязі. Період з 01.06.2001 року по 03.12.2002 року пенсійним органом зараховано до страхового стажу позивача у відповідності до відомостей, зазначених у формі ОК-5, а саме - кількості трудових днів.

Таким чином відповідачем 2 безпідставно не зараховано період роботи з 18.06.1985 року по 03.11.1999 року.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.

У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, з метою належного способу захисту порушених прав позивача, суд доходить до висновку щодо необхідності змінити обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права та частково задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14.03.2024 року № , зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , від 07.03.2024 року № 257, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 18.06.1985 року по 30.11.1999 року.

Суд зазначає, що вказаний спосіб захисту буде належним та достатнім для поновлення порушених прав позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною першою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно із частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд зазначає, що в межах даної справи задоволено одну позовну вимогу немайнового характеру про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14.03.2024 року № та похідну від неї вимогу про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , від 07.03.2024 року № 257, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 18.06.1985 року по 30.11.1999 року.

За таких обставин, в силу положень вказаних положень Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача 2 на користь позивача підлягає судовий збір за ставкою, передбаченою за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в одинарному розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено у розмірі 3028 грн.

Відповідно до п.п.1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що підставою звернення до суду стали неправомірне відповідача-2, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 судового збору у розмірі 1211,20 грн. (3028 грн. х 0,4).

Разом з тим, при поданні позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2423,20 грн., що підтверджується квитанціями від 28.05.2024 року № на суму 1222 грн. та від 01.07.2024 року № на суму 1211,20 грн.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Роз`яснити позивачеві, що він має право звернутись до суду із клопотанням про повернення судового збору у розмірі 1222 грн. у порядку, передбаченому статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про винесення рішення, яким визнати незаконною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 на посадах водія 3-го класу та електрозварювальника 3 розряду в ОСП «Краматорська автобаза ДМЦ» у період часу з 17.06.1985 по 12.12.2002; усунунення перешкоди для призначення ОСОБА_1 трудової пенсії, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, при призначенні йому трудової пенсії, зарахувати період роботи на посадах водія 3-го класу та електрозварювальника 3 розряду в ОСП «Краматорська автобаза ДМЦ» у період часу з 17.06.1985 по 12.12.2002 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14.03.2024 року № .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 7а, м. Кропивницький, 25009; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 07.03.2024 року № 257, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 18.06.1985 року по 30.11.1999 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 7а, м. Кропивницький, 25009; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 14 жовтня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська