Справа № 160/8711/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2024 рокуСправа №160/8711/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу в частині,-
04.04.2024 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач-1), командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України ОСОБА_2 (далі відповідач-2), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-3), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу №81 від 15 березня 2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», який підписаний командувачем ІНФОРМАЦІЯ_1 бригадним генералом ОСОБА_2 , та скріплений печаткою Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), яким накладено на військовослужбовця капітана ОСОБА_1 , начальника групи збору інформації Військової частини НОМЕР_3 дисциплінарне стягнення у виді догани.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що п. 3 оскаржуваного наказу №81 від 15.03.2024 до нього безпідставно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою у військовій частині, виконання вимог командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України щодо організації роботи та виконання покладених на групи Військової частини НОМЕР_3 завдань, за порушення ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Разом з тим, прийнятий наказ є протиправним, оскільки йому не було доведено бойового розпорядження №117/бр/58/дск, у зв`язку з чим виконати його він об`єктивно не мав можливості. Також, спірний наказ прийнятий поза межами строку накладення стягнення. Крім того, звертав увагу суду, що службове розслідування не проводилось та йому не було надано можливості реалізувати право на надання пояснень щодо обставин, за які накладено дисциплінарне стягнення. На підставі викладеного, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання документу про сплату судового збору в сумі 43,20 грн та уточнення позовних вимог до відповідача-1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року, апеляційну скаргу позивача задоволено, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року в справі №160/8711/24 скасовано та направлено справу для продовження розгляду.
18.07.2024 року справа надійшла на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду та відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 18.07.2024 року №396д, протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Сліпець Н.Є.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2024 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 07.08.2024, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Також, цією ухвалою витребувано у Військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчену копію наказу №81 від 15.03.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та матеріали, що були на розгляді при прийнятті спірного наказу.
08.08.2024 на адресу суду від відповідача-3 через систему «Електронний суд» надійшли витребувані документи та відзив на позов, у якому представник у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що за неналежне виконання службових обов`язків капітаном ОСОБА_1 , начальником групи збору інформації Військової частини НОМЕР_3 , а саме за не вжиття дієвих заходів щодо виконання завдань, визначених, зокрема бойовим розпорядження №117/бр/58дск від 17.02.2024 щодо розгортання та організації роботи підпорядкованих груп, командуючим Десантно-штурмових військ Збройних Сил України в порядку та у спосіб передбаченому законодавством було застосовано заходи дисциплінарного характеру в межах своїх повноважень та притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани згідно наказу №81 від 15.03.2024. При цьому, доводи позивача про не доведення йому вищевказаного бойового розпорядження №117/бр/58дск від 17.02.2024 та його необізнаність про вимоги такого, спростовуються, зокрема, поясненнями посадових осіб відібраними посадовими особами юридичної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 під час підготовки та здійснення процесуального представництва інтересів Військової частини НОМЕР_1 . Щодо доводів позивача про необґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді «догана» за вчинення відповідного проступку, звертали увагу суду, що капітан ОСОБА_1 попередньо вже притягався до дисциплінарної відповідальності, зокрема, 21.01.2024р. у вигляді накладення на нього командиром Військової частини НОМЕР_3 дисциплінарного стягнення «догана», за порушення розпорядку дня у військовій частині, про що зроблено відповідний запис у службовій картці позивача. Також у відзиві представником відповідача зазначено, що є не зрозумілим, чому саме позивачем визначається момент крайнього строку на винесення оскаржуваного наказу 11.03.2024, чим останнім самовільно встановлюється зв`язок із датою в 01.03.2024 як такою від якої, на його думку, повинен відраховуватися вищевказаний 10-ти денний строк на притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позивачем не наводиться жодного допустимого, достатнього та належного доказу на підтвердження його доводів про те, що командувачу Десантно-штурмових військ Збройних Сил України стало відомо про вчинення ним порушення військової дисципліни у вигляді неналежного виконання службових обов`язків, а саме за не вжиття дієвих заходів щодо виконання завдань, визначених, зокрема бойовим розпорядження №117/бр/58дск від 17.02.2024 щодо розгортання та організації роботи підпорядкованих груп, раніше, аніж за 10 днів до моменту видання наказу №81 від 15.03.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». На підставі викладеного у задоволенні прозову просили відмовити.
09.08.2024 на адресу суду від відповідача-1 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому представник у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що будь-яких вимог до Міністерства оборони України не заявлено, що унеможливлює викладення позиції щодо дій Міністерства оборони України у даному спорі. Міністерство оборони України є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки не видавало наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 15.03.2024 №81. При цьому, звертав увагу суду, що капітан ОСОБА_1 попередньо вже притягувався до дисциплінарної відповідальності, зокрема 21.01.2024 у вигляді накладення на нього командиром Військової частини НОМЕР_3 дисциплінарного стягнення «догана», за порушення розпорядку дня у військовій частині, про що зроблено відповідний запис у службовій картці позивача. Позивач на момент виникнення спірних правовідносин мав військове звання «капітан», займав посаду, яка за своїм характером є керівною начальника групи збору інформації Військової частини НОМЕР_3 , що говорить про його досвід і достатнє знання обов`язків та прав військовослужбовців, в свою чергу, відповідачем-3 було враховано всі ці обставини дисциплінарного правопорушення, здійсненого позивачем та можливі наслідки.
Відповідач-2 станом на 07.10.2024 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Згідно із ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що капітан ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_3 та займає керівну посаду начальника групи збору інформації.
Наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №81 від 15.03.2024 за неналежне виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою у військовій частині, виконання вимог командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України щодо організації роботи та виконання покладених на групи Військової частини НОМЕР_3 завдань, за порушення статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на капітана ОСОБА_1 , начальника групи збору інформації Військової частини НОМЕР_3 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Як вбачається зі змісту наказу, начальниками груп Військової частини НОМЕР_3 в межах своїх посадових обов`язків в період з 19 лютого 2024 року по 01 березня 2024 року не вжито дієвих заходів щодо виконання завдань, визначених у Положенні про військову частину НОМЕР_3 , затвердженому наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (з основної діяльності) від 14.10.2023 року №226/дск, бойовим розпорядженням командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 17.02.2024 №117/БР/58/дск щодо розгортання та організації роботи підпорядкованих груп.
Вважаючи, прийнятий наказ в частині протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
За змістом статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснено правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
За приписами статті 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
При цьому, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 548-XIV (далі - Статут ЗСУ).
Так, відповідно до ст. 3 Статуту ЗСУ військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Статтею 5 Статуту ЗСУ визначено, що внутрішня служба це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Внутрішня служба, відповідно до ст.ст. 6, 7 Статуту ЗСУ, здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту ЗСУ зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Відповідно до ст.ст. 11, 16 Статуту ЗСУ необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
За статтею 26 Статуту ЗСУ, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Відповідно до ст.97 Дисциплінарного статуту ЗСУ про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.
Статтею 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ, встановлено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
З аналізу викладеного вбачається, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.
Порядок виконання дисциплінарних стягнень установлений, зокрема, статтями 96-98 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.
Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність. Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Отже, підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування може призначатися у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Як видно з пункту 1 розділу V Порядку №608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п.2 розділу V Порядку №608).
Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку №608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Згідно з п.4 розділу V Порядку №608, у резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку №608, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку №608, дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку №608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Під час розгляду справи судом встановлено, що командиром Військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 19.02.2024 по системі «Кокон» у м. Житомир було отримано бойове розпорядження штабу ДШВ №117/бр/58/дск.
Згідно пояснень командира Військової частини НОМЕР_3 вимоги бойового розпорядження були доведені заступникам по напрямкам та в подальшому доведені до особового складу в межах їх завдань.
При цьому, з пояснень вбачається, що капітану ОСОБА_1 завдання за бойовим розпорядженням №117/бр/58/дск були доведені заступником з оперативної роботи майором ОСОБА_4 .
Згідно зі змістом пояснень майора ОСОБА_4 заступника командира з оперативної роботи Військової частини НОМЕР_3 , останнім зазначено, зокрема, що вимоги бойового розпорядження №117/бр/58/дск було доведено йому особисто та в подальшому задачі командирам груп було доведено на службовій нараді.
Згідно з бойовим розпорядженням групою збору інформації яку очолює капітан ОСОБА_1 були виконані наступні заходи:
- розгортання робочих місць було виконано в повному обсязі;
- відпрацювання формулярів по противнику виконано не в повному обсязі, були виявлені недоліки у готових формулярах;
- облік полонених за підрозділи КДШВ мав розбіжності з даними управління розвідки штабу КДШВ;
- доповідь по щоденним новинам була відпрацьована з недоліками.
Після перевірки виконаних заходів, наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №81 від 15.03.2024 за неналежне виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою у військовій частині, виконання вимог командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України щодо організації роботи та виконання покладених на групи Військової частини НОМЕР_3 завдань, за порушення статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на капітана ОСОБА_1 , начальника групи збору інформації Військової частини НОМЕР_3 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що службове розслідування за фактом неналежного виконання позивачем службових обов`язків не призначалось.
Також, пояснення з приводу причин не виконання вимог бойового розпорядження у позивача відібрані не були.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності виключно на підставі пояснень командира Військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 та заступника з оперативної роботи ОСОБА_4 , які суд, в свою чергу оцінює критично, оскільки обставини викладені в поясненнях не підтверджені відповідачем жодними доказами.
Відсутність в матеріалах справи первинних документів, оцінка яким була надана відповідачем-3 під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, та які є ключовими доказами для встановлення істини, унеможливлює стверджувати що спірний наказ в частині позивача відповідає повноті та неупередженості.
Не зважаючи на наведене, командувачем Десантно-штурмових військ Збройних Сил України вирішено притягнути капітана ОСОБА_1 , начальника групи збору інформації Військової частини НОМЕР_3 до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків.
При цьому, суд звертає увагу, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, склад якого включає суб`єкт, суб`єктивну сторону, об`єкт і об`єктивну сторону.
Для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності необхідно, щоб був зафіксований факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
Командир має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування лише, якщо вину військовослужбовця повністю доведено.
Відповідачем в ході розгляду справи не надано доказів доведеності вини позивача у неналежному виконанні ним службових обов`язків, а також не надано доказів та не зазначено у самому наказі, які наслідки мали місце, за результатом не вчинених позивачем дій.
Відтак, відповідачем не було вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин неналежного виконання службових обов`язків позивачем, а також притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що п. 3 наказу №81 від 15.03.2024 командувача ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким накладено на військовослужбовця капітана ОСОБА_1 , начальника групи збору інформації Військової частини НОМЕР_3 дисциплінарне стягнення у виді догани, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 1168,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією.
Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1168,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу №81 від 15 березня 2024 року командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким накладено на військовослужбовця капітана ОСОБА_1 , начальника групи збору інформації Військової частини НОМЕР_3 дисциплінарне стягнення у виді догани.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець