Справа № 440/18276/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 р. Справа № 440/18276/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2024, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава, повний текст складено 10.06.24 у справі № 440/18276/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом також - відповідач), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000 грн за період з 01.02.2023 по 05.06.2023, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду у збільшеному розмірі до 100000 грн за період з 01.02.2023 по 05.06.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 гривень на місяць, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я через отримане ним бойове травмування пропорційно часу лікування, а саме за період з 13.03.2023 по 21.04.2023.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 гривень на місяць, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я через отримане ним бойове травмування пропорційно часу лікування, а саме з 13.03.2023 по 21.04.2023.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наголошує на неврахуванні судом першої інстанції того, що у виписному епікризі № 1474 від 21.04.2023 зазначається, що діагноз ОСОБА_1 є розлад адаптації: змішана тривожно-депресивна реакція з інсомнією, стан медикаментозної субкомпенсації, а також, що Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, але Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 визначено, що виплата здійснюється виключно у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а отже у Військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для включення ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 100 000 гривень за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 13.03.2023 по 21.04.2023.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно із витягом з Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 за № 39 старшого солдата ОСОБА_1 призначено на посаду гранатометника гранатометного відділення гранатометного взводу Військової частини НОМЕР_1 .

На час розгляду справи позивач на підставі Наказу від 22.07.2023 за № 206 виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2023 за № 675 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у ході проведеного службового розслідування встановлено, що під час виконання бойових завдань 26.01.2023 із захисту Батьківщини від агресії, позивач отримав травму на позиції в районі населеного пункту Соледар Донецької області. Травма отримана військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, одержана під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області, не пов`язана з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що позивач під час виконання бойових завдань в районі населеного пункту Соледар Донецької області отримав поранення «Вибухова травма. Акубаротравма».

Факт отримання позивачем травми також підтверджується первинною медичною карткою форми 100 від 27.01.2023.

Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 191 від 22.02.2023 КП «Полтавській госпіталь ВВ» позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 01.02.2023 по 22.02.2023. Діагноз: стан після ВЧ, ЗЧМТ, струсу головного мозгу, акубаротравми на фоні змішаної гідрацефалії легкого ступеню із атрофічними змінами кори головного мозку, гліозу/лейкоареозу зі стійкими цефалгічним сіндромом, гіпертизійно - лікворним синдромом.

22.02.2023 проведено медичний огляд ВЛК КП «Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни Полтавської обласної ради» щодо позивача. Діагноз: стан після вибухової травми, ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми на фоні змішаної гідрацефалії легкого ступеню із атрофічними змінами кори головного мозгу, гліозу, лейкоареозу зі стійкими цефалгічним, гіпертизійно - лікворним синдромами. Травма / захворювання, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Потребує відпустки на станом здоров`я на 30 (тридцять) днів (довідка від 22.02.2023 № 43).

За змістом Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2023 за № 57 позивач вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 30 діб з 23.02.2023 до 24.03.2023.

Відповідно до виписного епікризу № 1474 від 21.04.2023 за № 2663/06-/21 позивача госпіталізовано до КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» (поступив 13.03.2023, виписано 21.04.2023). Діагноз: розлад адаптації: змішана тривожно - депресивна реакція з інсомнією, стан медикоментозної субкомпенсації. Супутній діагноз, зокрема, стан після вибухової травми, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравми на фоні змішаної гідрацефалії легкого ступеню із локальними змінами кори головного мозку.

19.04.2023 проведено медичний огляд ВЛК КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» щодо позивача. Діагноз: розлад адаптації: змішана тривожно - депресивна реакція з інсомнією. Захворювання, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Потребує відпустки на станом здоров`я на 30 (тридцять) днів (довідка від 19.04.2023 №86).

За змістом Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2023 за № 116 позивач вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 30 діб з 23.04.2023 по 22.05.2023.

Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 994 від 05.06.2023 КП «Полтавській госпіталь ВВ» позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 22.05.2023 по 05.06.2023. Діагноз: наслідки перенесеної ВЧ, ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми.

Згідно зі свідоцтвом № 3548 від 29.06.2023 № 1230 наслідки закритої черепномозгової травми, струсу головного мозку (26.01.2023)…..Стан після акубаротравми (26.01.2023)…Травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини, Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини….Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

22.07.2023 позивача виключено з списків особового складу Військової частин НОМЕР_1 у відставку за підпунктом «б» за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військового лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку).

У подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 01.02.2023 по 05.06.2023, виходячи з розміру 100 000 грн.

Доказів надання відповідей на вказані звернення відповідачем не надано.

Позивач уважає, що відповідач мав згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за час лікування у зв`язку з пораненням, перебуванням у відпустці позивача нарахувати та виплатити додаткову винагороду за період дії воєнного стану 100 000 грн, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з огляду встановлені обставини справи та приписи чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 13.03.2023 по 21.04.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 17, 46 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом статей 17, 65 Конституції України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції. Тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними ст. 46 Конституції України (абз. 2, 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 р. № 12-р/2018).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі за текстом - Постанова № 168).

Відповідно до п. 1 Постанови № 168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень.

Абзацом 4 пункту 1 Постанови № 168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168 (в чинній редакції) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Водночас Постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Отже, особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень.

Судом установлено, що у спірних правовідносинах вказані умови дотримані та підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 03.05.2023 за № 675, а також виписками із медичної карти стаціонарного хворого, довідками, медичними заключеннями.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що позивач 26.01.2023, під час виконання бойових завдань на позиції в районі населеного пункту Соледар Донецької області отримав поранення «вибухова травма, акубаротравма».

Факт отримання позивачем травми також підтверджується первинною медичною карткою форми 100 від 27.01.2023.

Випискою із з медичної картки стаціонарного хворого № 191 від 22.02.2023 КП «Полтавській госпіталь ВВ» підтверджується, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 01.02.2023 по 22.02.2023. Діагноз: «стан після ВЧ, ЗЧМТ, струсу головного мозгу, акубаротравми ...».

Відповідно до виписного епікризу № 1474 від 21.04.2023 за № 2663/06-/21 КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» позивача госпіталізовано 13.03.2023 та виписано 21.04.2023. Діагноз: розлад адаптації: змішана тривожно - депресивна реакція з інсомнією, стан медикоментозної субкомпенсації. Супутній діагноз, зокрема, стан після вибухової травми, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравми на фоні змішаної гідрацефалії легкого ступеню із локальними змінами кори головного мозку.

Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 994 від 05.06.2023 КП «Полтавській госпіталь ВВ» позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 22.05.2023 по 05.06.2023. Діагноз: наслідки перенесеної ВЧ, ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми.

Отже, позивач отримав вибухову травму 26.01.2023, після чого перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у періоди з 01.02.2023 по 22.02.2023, з 13.03.2023 по 21.04.2023, з 22.05.2023 по 05.06.2023 та має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

З наданої відповідачем інформації щодо нарахованого та сплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_1 за 2023 рік, остання нараховувала та виплачувала ОСОБА_1 грошове забезпечення з лютого по травень 2023 року без урахування додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я через отримане ним бойове травмування пропорційно часу лікування за період з 13.03.2023 по 21.04.2023, з покладенням на відповідача обов`язку здійснити нарахування та виплату позивачу додаткову винагороду із розрахунку 100000,00 грн на місяць, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я через отримане ним бойове травмування пропорційно часу лікування, а саме з 13.03.2023 по 21.04.2023.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З урахуванням приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 у справі № 440/18276/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді Л.В. Курило В.Б. Русанова