Справа № 990/286/24
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №990/286/24

адміністративне провадження №П/990/286/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді - Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Мартинюк Н.М., Соколова В.М., Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Рудницького І.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача Заєць Ж.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні клопотання Дорадчої групи експертів про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дорадчої групи експертів про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

04 вересня 2024 року до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ), в якій вона просить визнати рішення 1.5, ухвалене Протоколом №11 засідання Дорадчої групи експертів (далі - відповідач) від 31 липня 2024 року, протиправним та скасувати його.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів для розгляду позовної заяви: суддя-доповідач Загороднюк А.Г., судді: Білак М.В., Мартинюк Н.М., Соколов В.М., Єресько Л.О.

Згідно з ухвалою від 05 вересня 2024 року Верховний Суд відкрив провадження у цій справі та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 07 жовтня 2024 року.

04 жовтня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний Суд» надійшло клопотання Дорадчої групи експертів про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

На обґрунтування зазначеного клопотання відповідач зазначив, що відповідно до Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України», встановлено вичерпний перелік підстав для оскарження рішень Дорадчої групи у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України.

Позивачка оскаржила рішення 1.5, ухвалене Протоколом №11 засідання Дорадчої групи експертів від 31 липня 2024 року, посилаючись на пункт 3 частини 32 статті 10-2 цього Закону, зокрема на відсутність в рішенні мотивів, з яких Дорадча група експертів дійшла такого рішення.

Однак, на думку відповідача, вказаний пункт Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України», стосується випадків, коли рішення зовсім не містить обґрунтування чи мотивів.

Незгода позивачки з мотивами рішення, за доводами відповідача, не є достатньою підставою для його оскарження відповідно до пункту 3 частини 32 статті 10-2 вказаного Закону і тому не дає підстав суду втручатися в свободу розсуду Дорадчої групи експертів та здійснювати переоцінку відповідності кандидата високим моральним якостям, що цілком відповідає дискреційним повноваженням Дорадчої групи експертів при здійсненні конкурсного відбору кандидатів на посади суддів Конституційного Суду України.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що на момент розгляду справи конкурсна процедура, в якій брала участь позивачка, вже завершена. 13 серпня 2024 року був оголошений повторний конкурс на посаду судді Конституційного Суду України, що додатково підтверджує неефективність обраного позивачкою способу захисту, оскільки навіть у разі скасування рішення Дорадчої групи експертів, це не призведе до відновлення порушених прав.

У судовому засіданні 07 жовтня 2024 року Судом поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Позивачка проти задоволення зазначеного клопотання відповідача заперечувала.

Проаналізувавши доводи клопотання відповідача про закриття провадження у справі, перевіривши матеріали справи та заслухавши думку сторін, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частинами першою та другою статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України в Рішенні від 25 листопада 1997 року № 6-зп зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства, має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України наголосив, що утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Як визначає частина третя статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Згідно з приписами частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні, зокрема, справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України.

Отже, позовні вимоги, пред`явлені заявником до Дорадчої групи експертів, які стосуються оцінювання його як кандидата на посаду судді Конституційного Суду України належать до юрисдикції адміністративного суду та підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.

Предметом спору у цій справі є рішення Дорадчої групи експертів від 31 липня 2024 року №1.5, яким визнано невідповідність кандидатки на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_1 критерію високим моральних цінностей. Це рішення є індивідуальним актом відносно позивачки.

Дорадча група експертів ухвалила це рішення на підставі аналізу та перевірки інформації про кандидатку, що підтвердило її невідповідність критерію високих моральних якостей, внаслідок чого позивачка втратила можливість подальшої участі в конкурсному доборі на посаду судді Конституційного Суду України.

Відповідно до частини першої статті 10-2 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» (далі - Закон № 2136-VIII) Дорадча група експертів утворюється з метою сприяння суб`єктам призначення суддів Конституційного Суду в оцінюванні моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду.

За змістом частини двадцять п`ятої статті 102 Закону № 2136-VIII до повноважень Дорадчої групи експертів належить: 1) розроблення та ухвалення Положення про Дорадчу групу експертів; 2) розроблення та ухвалення методології оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України. Дорадча група експертів розробляє методологію оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права з урахуванням кращих міжнародних стандартів і практик (у тому числі щодо відбору суддів Європейського суду з прав людини, суддів Суду справедливості Європейського Союзу тощо); 3) розгляд, перевірка та аналіз документів кандидата на посаду судді Конституційного Суду України, надісланих до Дорадчої групи експертів, включно з конфіденційною інформацією і персональними даними, отримання іншої інформації, необхідної для здійснення повноважень Дорадчою групою експертів, від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, громадян України, інших осіб; 4) звернення до кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також будь-якої юридичної, фізичної особи, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб, будь-яких інших осіб, які є власниками або розпорядниками інформації, із запитом про надання пояснень, документів чи інформації з метою оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України; 5) проведення співбесіди із кандидатами на посаду судді Конституційного Суду відповідно до Положення; 6) оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України; 7) ухвалення вмотивованого рішення про оцінку відповідності моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України стосовно кожного кандидата, складання списку оцінених кандидатів та подання їх суб`єктам призначення; 8) здійснення інших повноважень, визначених цим Законом.

Процедура конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду України визначена у статтях 10-5-10-8 Закону № 2136-VIII та поділяється на такі етапи: початок конкурсного відбору, допуск до конкурсного відбору, призначення та проведення спеціальної перевірки та завершення конкурсного відбору.

Згідно з частиною четвертою статті 10-8 Закону № 2136-VIII, яка регламентує етап завершення конкурсного відбору, Дорадча група експертів за результатами оцінки високих моральних якостей кандидатів на посаду судді Конституційного Суду ухвалює вмотивоване рішення щодо оцінки відповідності кожного кандидата.

За критерієм високих моральних якостей кандидати отримують оцінку «відповідає» або «не відповідає».

У разі отримання від Дорадчої групи експертів оцінки «не відповідає» за критерієм високих моральних якостей кандидат вважається таким, що не пройшов відповідний етап конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду з дня оприлюднення Дорадчою групою експертів відповідного рішення. У рішенні стосовно такого кандидата Дорадча група експертів зазначає, що для цілей відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду на конкурсних засадах кандидат не відповідає критерію високих моральних якостей.

Відповідно до частини дев`ятої статті 10-8 Закону № 2136-VIII усі справи, пов`язані з оскарженням рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду Судді, а також оцінюванням кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України Дорадчою групою експертів, підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції та Великій Палаті Верховного Суду як суду апеляційної інстанції в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, можна дійти висновку, що кандидат на посаду судді Конституційного Суду України має право оскаржити в порядку адміністративного судочинства рішення Дорадчої групи експертів, прийняте в межах оцінювання кандидата на посаду судді Конституційного Суду України за критерієм високих моральних якостей, шляхом подання відповідного адміністративного позову до Верховного Суду як суду першої інстанції.

Верховний Суд, своєю чергою, з метою з`ясування наявності чи відсутності підстав для скасування рішення Дорадчої групи експертів у процесі оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України за критеріями високих моральних якостей повинен перевірити таке рішення на предмет його відповідності критеріям, визначеним у частині тридцять другій статті 10-2 Закону № 2136-VIII.

Безперечно, Дорадча група експертів є допоміжним органом, який сприяє суб`єктам призначення суддів Конституційного Суду України у встановленні відповідності кандидата на посаду судді критеріям високих моральних якостей та визнаного рівня компетентності у сфері права. Законодавство України гарантує право взяти участь у відповідному конкурсному відборі, водночас непроходження кандидатом цього добору етапу оцінювання на відповідність критерію високих моральних якостей припиняє подальшу участь особи у конкурсі і ця особа не допускається до етапу оцінювання визнаного рівня компетентності у сфері права.

Аналіз компетенції, прав та повноважень Дорадчої групи експертів, визначених у Законі №2136-VIII, свідчить про те, що цей орган наділений державою владно-управлінськими функціями у правовідносинах, що виникають у процесі формування суддівського корпусу Конституційного Суду України. Відповідне рішення Дорадчою групою експертів ухвалюється у процедурі конкурсного відбору кандидата для призначення на посаду судді.

На думку Верховного Суду, у розглядуваному випадку інструмент оскарження до адміністративного суду рішення Дорадчої групи експертів є, по суті, єдиним способом для позивачки спростувати наведений у вказаному рішенні висновок про її невідповідність, як кандидатки, критерію високих моральних якостей.

Слід зазначити, що перевірка оскаржуваного рішення на предмет дотримання принципів, наведених у частині другій статті 2 КАС України, є гарантією досягнення мети адміністративного судочинства - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд також ураховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 7 липня 2022 року у справі «Gloveli v. Georgia» (заява № 18952/18), яке стосувалося скарги заявниці за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на порушення її права на доступ до суду у зв`язку з відсутністю можливості отримати судовий перегляд рішення про відмову в призначенні її на посаду судді, ЄСПЛ дійшов висновку, що, з урахуванням конкретних обставин цієї справи, виключення заявниці, кандидатки на посаду судді, яка відповідала встановленим законом критеріям допуску, за відсутності будь-якого судового перегляду цього рішення й з огляду на важливість захисту суддівської незалежності, не може вважатися таким, що відповідає інтересам правової держави. Будь-яке рішення щодо відбору чи кар`єри суддів або щонайменше процедура, згідно з якою таке рішення приймається, мають підлягати судовому перегляду.

Враховуючи зазначене, цей спір підлягає судовому розгляду і підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, визначену статтею 19 КАС України.

Якщо позивач вважає, що рішення Дорадчої групи експертів, у якому встановлена невідповідність кандидата критерію високих моральних якостей, порушує певні його права у сфері публічно-правових відносин, учасником яких ця особа є (або була), їй має бути забезпечено право на судовий захист та можливість довести перед судом обґрунтованість позовних вимог.

Безумовно, судовий контроль за таким рішенням не може бути безмежним з огляду на закріплені у законодавстві вимоги, однак право на доступ до суду з позовом, предметом спору у якому є рішення, яке мало наслідком припинення участі позивачки в конкурсному доборі, не може бути обмежене.

З огляду на відсутність органу, до повноважень якого належали б функції з повного перегляду обґрунтованості мотивів і висновків Дорадчої групи експертів, Верховний Суд виступає судом повної юрисдикції у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо перевірки обставин, які були підставою для прийняття оскаржуваного рішення, за результатами розгляду справи по суті.

Таким чином, Верховний Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання Дорадчої групи експертів та закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Керуючись статтями 238, 248, 250 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Дорадчої групи експертів про закриття провадження у справі № 990/286/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя: А.Г. Загороднюк

Судді: М.В. Білак

Н.М. Мартинюк

В.М. Соколов

Л.О. Єресько