Справа № 160/20825/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, -
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 01.07.2024 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 01.07.2024 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Як встановлено судом, представник ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просить:

- стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) витрати на надання ОСОБА_1 правової правничої допомоги в сумі 12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року призначено заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено відповідачу строк для подання заперечень проти заяви представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу протягом двох днів, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

09.10.2024 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення проти заяви представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в яких останній просив у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

В обґрунтування заперечень проти заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначено, що звернення позивача до суду не мало сенсу, а тому оплата правничої допомоги не була необхідна.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що справу вирішено судом за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення здійснюється без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового судового рішення суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.ч.1, 2 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Іншого порядку розподілу судових витрат КАС України не передбачено.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, суд зазначає, що при вирішенні питання про відшкодування витрат враховані критерії, відповідно до яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом між між Адвокатським бюро «Кияненко та партнери» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги б/н від 25.06.2024 року.

Суд вказує, що п. 3.1 Договору встановлено, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. Договору Замовник сплачує Виконавцю винагороду за домовленістю сторін у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень) за годину роботи Виконавця.

Виконавець приступає та в подальшому надає правову допомогу, виключно при наявності авансового внеску, сплаченого на розрахунковий рахунок Виконавця, та який перебуває у його використанні, Розмир авансового внеску становить мінімум за 3 годин роботи Виконавця.

За домовленістю сторін, у разі ускладнення справи - розмір авансового внеску може збільшуватись до 20 годин.

Під час виконання умов цього Договору Виконавець складає акти про прийняття-передачу наданих послуг та направляє Замовнику. Акт прийому передачі виконаних робіт вважається погодженим з боку клієнта протягом трьох днів, з дня його отримання Замовником, якщо від Замовника не надходило зауважень на нього (п. 4.2. Договору).

Замовник зобов`язаний, протягом трьох днів, сплатити рахунок, складений на підставі погодженого акту про прийняття-передачу наданих послуг, з урахуванням авансового внеску (п. 4.3. Договору).

В разі наявності невикористаного авансового внеску, виконавець зобов`язаний повернути його невикористану частку клієнту, після підписання акту про прийняття-передачу наданих послуг виконавцем, у разі розірвання цього Договору (п. 4.4. Договору).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 сплачено авансовий внесок у розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком № від 25.06.2024 року.

Також представником позивача надано акт від 11.07.2024 року прийому-передачі виконаних робіт згідно Договору від 25.06.2024 року, акт від 25.07.2024 року прийому-передачі виконаних робіт згідно Договору від 25.06.2024 року та акт від 08.08.2024 року прийому-передачі виконаних робіт згідно Договору від 25.06.2024 року.

Відповідно до змісту акта від 11.07.2024 року встановлено, що представником позивача підготовлено заяви, додатків та опису вкладення для скерування заяви про відстрочку до ІНФОРМАЦІЯ_4 (0,5 годин); підготовка та подання адвокатського запиту до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо стану розгляду заяви про надання відстрочки від 01.07.2024 (1 година).

Відповідно до змісту акта від 25.07.2024 року встановлено, що представником позивача здійснено повторне направлення адвокатського запиту до ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо стану розгляду заяви про надання відстрочки від 01.07.2024 (час не визначено).

Відповідно до змісту акта від 08.08.2024 року встановлено, що представником позивача здійснено підгогтовку та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. (3 години).

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не бере до уваги надання послуг за актом від 11.07.2024 року прийому-передачі виконаних робіт згідно Договору від 25.06.2024 року та актом від 25.07.2024 року прийому-передачі виконаних робіт згідно Договору від 25.06.2024 року, оскільки такі послуги надавалась адвокатом в межах надання правничої допомоги, і такі послуги відбулись ще до складення позовної заяви та відповідно і до початку розгляду цієї справи, а тому витрати, пов`язані з наданням таких послуг не пов`язані з розглядом даної справи.

Крім того, суд зазначає і про таке.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим, що передбачено уст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому, судом враховано, що сама по собі справа не є складною, враховуючи немайновий характер прозову, а спірні правовідносини такими, що не вимагали ретельної підготовки та вивчення значного обсягу документів, а тому, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала витрат значного обсягу часу.

Відтак, дослідивши матеріали заяви та проаналізувавши доводи представника позивача, враховуючи рівень складності саме цієї справи, заявлені позовні вимоги та їх співвідношення із заявленим розміром судових витрат, наявність судової практики з розгляду такої категорії спорів, факт розгляду справи судом без виклику сторін, часткове задоволення позовних вимог, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову, який є позовом немайнового характеру, і значенням справи для сторони, та, з урахуванням задоволення позову, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 3000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачем частково підтверджено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) витрати на надання ОСОБА_1 правової правничої допомоги в сумі 3 000,00 грн.

У решті вимог заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський