Справа № 300/625/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" жовтня 2024 р. справа № 300/625/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Романків І.М., звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправною відмову в здійсненні перерахунку пенсії на підставі звернення від 29.12.2023 про перерахунок пенсії (допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами); зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2024 зарахувавши до стажу період роботи з 01.01.2004 по 15.12.2023 у Обласній психіатричній лікарні №2 с. Підмихайлівці (з 17.10.2019 - Комунальне некомерційне підприємство «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради», з 01.09.2023 - Комунальне некомерційне підприємство «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради») в подвійному розмірі, згідно статі 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком за Списком №2 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне страхування. Стаж позивача становить 55 років 10 місяців 8 днів. Стверджує, що під час призначення та перерахунку пенсії позивачу стаж її роботи в шкідливих та важких умовах праці після 01.01.2004 зарахований пенсійним органом в одинарному розмірі, що суперечить чинному законодавству України. У зв`язку із цим позивач звернулася до пенсійного органу через портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про зарахування до стажу в подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 15.12.2023 у КНП Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради. Однак, відповідь за результатами розгляду звернення від 29.12.2023 на адресу позивача не надходила. Разом з цим, в особистому кабінеті позивача на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у графі звернення від 29.12.2023 «результат обробки звернення» міститься відмітка «призначено». Зі змісту рішення про перерахунок пенсії від 05.01.2024 слідує, що страховий стаж позивача становить 60 років 0 місяців 10 днів. При цьому страховий стаж позивача після 01.01.2004 становить 19 років 0 місяців 28 днів. Вказане свідчить про те, що відповідачем фактично було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.01.2004 по 15.12.2023 в Обласній психіатричній лікарні №2 с. Підмихайлівці в подвійному розмірі. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області стосовно заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що оскільки періоди роботи згідно довідки вже взяті до розрахунку пенсії, то після проведеного перерахунку розмір пенсійної виплати позивача залишився без змін. Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування набрав чинності 01.01.2004, а тому в подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004. Вважає, що в силу абзаців 1, 2 пункту 16 розділу 15 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення пенсій. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.48).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
ОСОБА_1 з 11.11.2014 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (а.с.58).
08.02.2023 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії згідно частини 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.96).
За змістом розпорядження про перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 у зв`язку зі зміною стажу (абзац 3 частина 4 стаття 42 Закону №1058) від 09.02.2023 страховий стаж позивача становив 59 років, в тому числі стаж роботи за Списком №2 57 років 11 місяців 14 днів, страховий стаж після 01.01.2004 18 років 11 місяців 26 днів. Страховий стаж зараховано до 31.12.2022 (а.с.88-90).
За змістом розпорядження про перерахунок пенсії позивача з 07.06.2023 слідує, що у зв`язку із уточненням даних в електронній пенсійній справі здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023. Страховий стаж позивача становив 60 років, в тому числі стаж роботи за Списком №2 57 років 11 місяців 14 днів, страховий стаж після 01.01.2004 19 років 26 днів. Страховий стаж зараховано до 31.12.2023 (а.с.93-94).
29.12.2023 позивач через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про допризначення пенсії у зв`язку із наданими додатковими документами (а.с.30).
За змістом розпорядження про перерахунок пенсії позивача з 25.02.2024 страховий стаж позивача становив 60 років, в тому числі стаж роботи за Списком №2 57 років 11 місяців 14 днів, страховий стаж після 01.01.2004 19 років 26 днів. Страховий стаж позивача зараховано по 31.01.2023 (а.с.99, 36, 38).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі також Закон №1058-IV) страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України Про пенсійне забезпечення (надалі також - Закон №1788-ХІІ).
Згідно із статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі також - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як слідує із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 11.03.1984 ОСОБА_1 (а.с.13) у спірний період:
- 25.06.1985 призначена на посаду палатної медичної сестри до Обласної психлікарні №2, на підставі наказу №132 від 25.06.1985;
- 01.10.1993 переведений на посаду процедурної медсестри, згідно наказу №138 від 01.10.1993;
- 01.06.2000 переведена на посаду палатної медсестри, на підставі наказу №81 від 01.06.2000;
- 02.01.2010 переведена на посаду сестри медичної палатної психіатричного (туберкульозного відділення №6, згідно наказу №77-к від 31.12.2009;
- 01.01.2019 назву посади «сестра медична палатна» змінено на «сестра медична» у відповідності до Класифікатора професій ДК 003:2010, наказ №78-о від 31.12.2018;
- 05.03.2019 переведена на посаду сестри медичної психіатричного відділення №2 у зв`язку із зміною істотних умов праці, наказ №42-к від 06.03.2019;
- 30.08.2019 запис за №8 від 05.03.2019 недійсний. Поновлена на попередній посаді сестри медичної психіатричного (протитуберкульозного) відділення №6 з 05.03.2019, на підставі наказу №79-к від 30.08.2019;
17.10.2019 Обласна психіатрична лікарня №2 реорганізована в комунальне некомерційне підприємство Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради на підставі рішення сесії обласної ради від 20.09.2019 №1236-30/2019;
- 08.04.2020 переведена сестрою медичною психіатричного відділення сестринського догляду №2, наказ від 08.04.2020 №32-к;
«Психіатричне відділення сестринського догляду №2» з 01.03.2023 перейменовано в «психіатричне відділення», згідно наказу від 23.02.2023 №34-о;
- 31.08.2023 звільнена з роботи у зв`язку із переведенням в КНП Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради, наказ від 31.08.2023 №92-к;
- 01.09.2023 прийнята на посаду сестри медичної психіатричного відділення №2 віддаленого структурного підрозділу №2 до КНП Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради, наказ від 31.08.2023 №149-о.
У довідці також зазначено, що ОСОБА_1 за вказаний період роботи перебувала у відпустках без збереження заробітної плати по сімейних обставинах та по догляду за дітьми: з 19.08.1986 по 31.03.1987, з 18.03.1988 по 31.05.1988 - відпустка по догляду за дитиною, та з 02.10.1996 по 16.10.1996, з 13.09.2005 по 26.09.2005.
Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах встановлені статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Згідно з статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Статтею 1 Закону України Про психіатричну допомогу визначено, що психіатрична допомога це комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.
Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги.
Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах.
Стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до видів діяльності КНП Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради належать спеціалізована медична практика 86.22 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері спеціальної медицини лікарями-спеціалістами та хірургами), діяльність лікарняних закладів 86.10 (цей клас включає короткострокове та тривале перебування пацієнтів у лікарнях широкого профілю, які здійснюють медичну, діагностичну та лікувальну діяльність (наприклад, громадські та обласні лікарні, лікарні некомерційних організацій, університетські лікарні, військові шпиталі та в`язничні лікарні), та лікарняні установи спеціального призначення (наприклад, наркологічні та психіатричні клініки, інфекційні лікарні, пологові будинки, санаторно-курортні заклади) та загальна медична практика код 86.21 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері загальної медицини, які надають лікарі загального профілю).
Отже, КНП Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради як лікарняний заклад призначений для надання психіатричної допомоги і в розумінні статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення є закладом з надання психіатричної допомоги.
Відповідачем не заперечується факт роботи позивача в психіатричному закладі у спірні періоди.
Відповідно до преамбули Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав чинності з 01.01.2004, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
За правилами пункту 16 Розділу XV Прикінцеві положення цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України Про пенсійне забезпечення, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), продовжують діяти і підлягають застосуванню після 01.01.2004.
Стаття 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не скасовує статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення та не зупиняє її дію.
Згідно статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення та в силу приписів пункту 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування період роботи в закладі з надання психіатричної допомоги підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
В постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058 та Законом №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058. Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України Про пенсійне забезпечення, то він мав би виключити із Закону України Про пенсійне забезпечення усі інші положення, чого зроблено не було.
Отже доводи відповідачів про те, що періоди роботи позивача з 01.01.2004 в закладі з надання психіатричної допомоги не підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі, не грунтуються на вимогах чинного законодавства.
Вказана довідка містить також відомості про періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати по сімейних обставинах, зокрема з 13.09.2005 по 26.09.2005.
Згідно частин 1 - 2 статті 84 Кодексу законів про працю України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки" працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та роботодавцем, але не більше 15 календарних днів на рік.
Як слідує зі змісту статті 4 Закону України Про відпустки відпустка без збереження заробітної плати є одним з видів відпусток.
Відповідно до статті 26 Закону України Про відпустки за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Статтею 181 Кодексу законів про працю України передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця. Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08 лютого 2016 року №713/039/161-16 періоди, зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Суд звертає увагу, що позивач перебувала у відпустках без збереження заробітної плати у спірний період саме по сімейних обставинах.
Статтею 21 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. (стаття 30 Кодексу законів про працю України).
Отже, робота в розумінні статей 21, 30 Кодексу законів про працю України є виконання певних дій працівником в межах трудових правовідносин за трудовим договором.
Аналіз наведених норм прав свідчить про те, що пільги, передбачені статтею 60 Закону №1788-ХІІ, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах, вказаних у цій статті, тому період перебування осіб, які працюють в цих закладах, у відпустці без збереження заробітної плати по сімейних обставинах зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 29 березня 2019 року в справі №314/404/17, від 28 листопада 2019 року в справі №349/422/16-а.
З врахуванням наведеного суд доходить висновку, що підстав для зарахування позивачу у подвійному розмірі періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати за сімейними обставинами з 13.09.2005 по 26.09.2005 немає.
Вказаний період перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати зараховується до спеціального стажу роботи лише в одинарному розмірі. Зі змісту розрахунку стажу роботи позивача слідує, що період роботи з 13.09.2005 по 26.09.2005 зараховано як до загального стажу роботи так і до стажу роботи за Списком №2.
Частиною 4 статті 42 Закону № 1058 передбачено, що в разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. В разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Отже, враховуючи приписи абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону України № 1058, про те, що перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, суд зауважує, що позивач набуде право на зарахування страхового стажу за період з 01.02.2023 по 15.12.2023 при перерахунку пенсії лише з 01.02.2025.
Таким чином, незарахування відповідачем до стажу позивача в подвійному розмірі періодів роботи в психіатричному закладі охорони здоров`я з 01.01.2004 по 12.09.2005, з 27.09.2005 по 31.01.2023 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним.
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до часткового задоволення.
Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 847,84 грн. (70 % задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до страхового стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі періодів роботи з 01.01.2004 по 12.09.2005, з 27.09.2005 по 31.01.2023 в Комунальному некомерційному підприємстві Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.