Справа № 233/3135/24
Суддя: Гонтар А. Л.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 233/3135/24
Номер провадження 2-а/229/16/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 р. Дружківський міський суд Донецької області за головуванням судді Гонтар А.Л. з участю секретаря Чирватюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Дружківського міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецької області старшого сержанта поліції Головка Артема Ігоровича, Головного управління Національної поліції в Донецької області, Бахмутського РВП ГУНП в Донецької області про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності противоправною та її скасування,

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 30 травня 2024 року звернувся до Костянтинівського міського суду Донецької області з позовом до поліцейського Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецької області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності противоправною та її скасування.

В обґрунтування позову зазначає, що на підставі постанови поліцейського Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 15 травня 2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за ч. 5 ст.121 КУпАП за те, що він на трасі Покровськ - Костянтинівна С008 Б/П Кільце км. керував транспортним засобом марки BMW 3 16 номерний знак НОМЕР_1 не пристебнувшися пасоком безпеки та без посвідчення водія категоріі В, чим порушив п.2.1. а ПДР України.

Він вважає, що не порушував Правил дорожнього руху, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого у ч.5 ст.121 КУпАП.

Відсутність у позивача посвідчення водія категорії «В» спростовується відеозаписом, який зробив заступник командира роти з морально психологічного забезпечення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_3 , Із цього відеозапису вбачається, що посвідчення у нього було в наявності.

Також не відібрано пояснення від свідків та очевидців події адміністративного правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову серія ЕНА № 2153906 від 15 травня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.5 КУпАП.

На підставі ухвали від 30 травня 2024 року суддею Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позовна заява була передана на розгляд Дружківського міського суду за територіальною підсудністю.

10 липня 2024 року адміністративна справа надійшла до Дружківського міського суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями її було розподілено судді Гонтар А.Л.

12 липня 2024 року провадження по справі було відкрито та справу призначено у судове засідання на 17 липня 2024 року.

26 липня 2024 року по справі було винесено ухвалу про залучення до участі як співвідповідачів Бахмутського РВП ГУНП в Донецької області та Головного Управління Національної поліції в Донецької області.

12 серпня 2024 року до Дружківського міського суду надійшло клопотання представника ГУНП в Донецької області надати додатковий строк для подання відзиву.

20 серпня 2024 року до Дружківського міського суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ГУНП в Донецької області, згідно з яким відповідачі просят відмовити у задоволенні позову посилаючись на таке.

15 травня 2024 поліцейським Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Головком Артемом Ігоровичем винесено постанову серії ЕНА № 2153906 про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого у частині 1 статті 126 КУпАП, у частині 5 статті 121 КУпАП, та застосування штрафу у розмірі 510 гривень 00 копійок за те, що 15 травня 2024 року о 13:00 на трасі Покровськ-Костянтинівка С008 блокпост «Кільце» він керував автомобілем «BMW 316» номерний знак НОМЕР_3 , без посвідчення водія відповідної категорії та непристебнувшися ременем безпеки, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.1, підпункту «в» пункту 2.3 Правил дорожнього руху.

Поліцейським не було вилучено посвідчення водія ОСОБА_1 , про що зроблений відповідний запис у протоколі серії ААД № 799153.

З огляду на вищевикладене, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач зобов`язаний під час керування вказаним транспортним засобом мати при собі посвідчення водія відповідної категорії та пред`являти у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в цьому документі.

Звертають увагу суду на те, що позивачем не приєднано до позову посвідчення водія, хоча він стверджує про його наявність.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що всупереч вимогам у ст. 77 КАС України, його не було ознайомлено із належними та допустимими доказами на підтвердження скоєння ним порушення ПДР.

Позивач не звертався зі зверненнями чи запитами про надання публічної інформації з проханням надати матеріали адміністративної справи щодо нього.

Також, відповідачу не є зрозумілим посилання у адміністративному позові на постанову серії БАД № 318716 від 27.02.2023, яка не є предметом спору.

Щодо доводів позивача, що поліцейським не було відібрано пояснення свідків та очевидців події адміністративного правопорушення.

Але, відібрання пояснень у свідків не є обов`язком уповноваженої особи при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а лише правом самих свідків (у разі їх наявності). До того ж, це стосується протоколу про адміністративне правопорушення, а не постанови.

Щодо ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД № 799153 від 15.05.2024 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у якому не міститься запис про наявність свідків.

Тому, доводи позивача з цього приводу відповідач вважає необґрунтованими та такими, що суперечать чинним нормам законодавства.

До того ж, у адміністративному позові ОСОБА_1 помилково вказує на те що в оскаржуваній постанові відсутні відомості у графі 7 «до постанови додаються». У цій графі зазначено «поліцейський відеорегістратор 10», що передбачає наявність відео з нагрудного відеореєстратора з відповідним інвентарним номером.

Також, позовна заява містить твердження, щодо жодних належних достовірних доказів, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24.06.2024 у справі № 233/3467/24 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.309 КК України, зокрема, він перевіз психотропну речовину, обіг якої обмежений, метамфетамін.

У мотивувальній частині вироку зазначено, що «15.05.2024 року, у денний час доби, більш точного часу під час проведення дізнання встановити не виявилось можливим, діючи умисно, реалізовуючи протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання для особистого вживання без мети збуту психотропної речовини, обіг якої обмежений метамфетамін, солдат ОСОБА_3 , перебуваючи у с. Олександропіль Краматорського району Донецької області, точного місця встановити не представилось можливим, на землі біля зруйнованої будівлі побачив фрагмент медичного шприца, в середині якого знаходилась рідина, оскільки солдат ОСОБА_3, раніше вже вживав психотропну речовину, обіг якої обмежений метамфетамін, то в цей час на цьому місці у нього виник протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини, обіг якої обмежений метамфетамін, без мети збуту, для особистого вживання.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, солдат ОСОБА_3 , підняв з землі фрагмент медичного шприца з рідиною, тим самим незаконно придбав та почав незаконно зберігати психотропну речовину, обіг якої обмежений метамфетамін.

Продовжуючи свій протиправний умисел, фрагмент медичного шприца з психотропною речовиною, обіг якої обмежений метамфетаміном, він поклав до багажника автомобіля BMW 316 51717 СК та направився на вказаній автівці до м. Покровськ, Донецької області але був зупинений працівниками поліції на блокпосту Л-009 «Кільце» який розміщено на автодорозі «Костянтинівка-Покровськ» в адміністративно-територіальних межах м. Костянтинівка, Краматорського району, Донецької області, тим самим ОСОБА_3 умисно незаконно перевіз психотропну речовину, обіг якої обмежений метамфетамін.»

Отже, вищевикладені обставини спростовують доводи позивача та доводять факт керування позивачем транспортного засобу.

Окремо зауважують, що позивач наводить різні дати вчинення ним правопорушення, що не є зрозумілим відповідачу.

Позивач не з`явився у судове засідання, у позовній заяві просив судове засідання проводити у його відсутності (а.с.5).

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У цьому випадку, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з вимогами ст. 229 КАС.

Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке.

Позивача ОСОБА_1 притягнуто 15 танвя 2024 року до адміністративної відповідальності на підставі ст. 121 ч. 5 КУпАП за порушення п.п.2.1.а,2.3.в Правил дорожного руху.

Згідно з постановою серія ЕНА № 2153906 про адміністративне правопорушення від 15 травня 2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 3 16», державний номерний знак НОМЕР_1 , о 13:03:20 год. на трасі Покровськ-Костянтинівка С008 б/п кільце км. без ремня безпеки, та без посвідчення водія категорії "В", чим порушив п. 2.1.а, п.2.3.в Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 121 ч. 5 КУпАП (а.с.8 ).

Із вказаної постанови, вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 121 ч. 5 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

У частині 2 статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція згідно із покладеними на неї завданнями, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема частини п"ята статті 121.

У частині 1 статті 9 КУпАП вказано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення іодієм правил користування ременями безпеки.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно із ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

У п. 1.1 ПДР України зазначено, що останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.4 - ПДР України, вказано, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 1.9 - ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3.в - ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

У пункті 2.1.а Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому суд,звертає увагу, що відповідно до абзаців 1-2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається із змісту ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, статтями 128 - 129, частинами першою і другою статті 130, статтею 132, частиною четвертою статті 133 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Згідно з ч.1 ст. 222 КУпАП Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

У ч. 2,3 зазначеної статті від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

На підставі статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580 УШ (далі- Закон № 580-УШ) встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначено розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 (далі - Інструкція).

Тобто, відповідно до положень ст. 222 КУпАП, Закона України "Про Національну поліцію" інспектор Бахмутського РВП Краматорського РУП ГУНП в Донецької області мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення передбачене ст.121 ч. 5 КУпАП.

Зміст та вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення, визначені у ст. 283 КУпАП, відповідно до якої постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження,

місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, також, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. У розділі IV Інструкції зазначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення, зміст якої повинен відповідати вимогам зазначеним у статті 283 КУпАП.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що вони відповідачем були розглянуті на місці.

Конституційний суд України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015, де вказано, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно- територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. вказує, що поліцейським.

Аналізуючи зазначене, позивач у позові стверджує, що поліцейський не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу і цей факт позбавив його скористатись своїми правами передбаченими у ст. 268 КУпАП.

Але, дані доводи не можуть бути судом прийняти до уваги, оскільки рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015 не повинно братись до уваги при розгляді спірних правовідносин, з підстав наведених нижче.

У пункті 2.3 рішення Конституційний суд України 26.05.2015 визначає, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596УШ, який набув чинності 07.11.2015 було внесено зміни до ч. 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху віднесено до категорії справ розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Дані зміни не могли бути зазначені у рішенні Конституційного суду України №5- рп/2015 від 26.05.2015, а отже, уповноваженим органам та посадовим особам прямо передбачена можливість складати постанови на місці вчинення правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху.

Тому справи, які віднесено до компетенції Національної поліції підпадають під дію вимог положеннязазначених у ч. 4 ст. 258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (зокрема, ст. 121 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

У спірній постанові поліцейський чітко вказав, що позивач керував транспортним засобом не використовуючи ременя безпект та без посвідчення водія категорії "В", тобто порушив п.п. 2.1.а,п.2.3.в ПДР України, жодних письмових зауважень, заперечень, пояснень чи клопотань до постанови позивач під час її прийняття не надав (а.с.8).

Щодо твердження позивача, що він не керував транспортним засобом, а стояв біля автомобіля, то вони спростовуються вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24.06.2024 у справі № 233/3467/24 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченного у ч.1 ст.309 КК України, зокрема, він перевіз психотропну речовину, обіг якої обмежений, метамфетамін.

У мотивувальній частині вироку зазначено, що «15.05.2024 року, у денний час доби, більш точного часу під час проведення дізнання встановити не виявилось можливим, діючи умисно, реалізовуючи протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання для особистого вживання без мети збуту психотропної речовини, обіг якої обмежений метамфетамін, солдат ОСОБА_1 , перебуваючи у с. Олександропіль Краматорського району Донецької області, точного місця встановити не представилось можливим, на землі біля зруйнованої будівлі побачив фрагмент медичного шприца, в середині якого знаходилась рідина, оскільки солдат ОСОБА_1 , раніше вже вживав психотропну речовину, обіг якої обмежений метамфетамін, то в цей час на цьому місці у нього виник протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини, обіг якої обмежений метамфетамін, без мети збуту, для особистого вживання.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, солдат ОСОБА_1 , підняв з землі фрагмент медичного шприца з рідиною, тим самим незаконно придбав та почав незаконно зберігати психотропну речовину, обіг якої обмежений метамфетамін.

Продовжуючи свій протиправний умисел, фрагмент медичного шприца з психотропною речовиною, обіг якої обмежений метамфетаміном, він поклав до багажника автомобіля BMW 316 51717 СК та направився на вказаній автівці до м. Покровськ, Донецької області але був зупинений працівниками поліції на блокпосту Л-009 «Кільце» який розміщено на автодорозі «Костянтинівка-Покровськ» в адміністративно-територіальних межах м. Костянтинівка, Краматорського району, Донецької області, тим самим ОСОБА_1 умисно незаконно перевіз психотропну речовину, обіг якої обмежений метамфетамін.»

Зазначений вирок, набрав чинності 25 липня 2024 року.

Згідно із ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У ст. 75 КАС України зазначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Крім того, суд зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Таким чином, факт порушення позивачем ПДР України підтверджується матеріалах справи.

Зважаючи на вищевикладене, суд зазначає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами.

З огляду на наведене, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектор дорожньої патрульної служби діяв в межах наданих йому повноважень, у порядку та у спосіб встановлений чинним законодавством, а тому підстав для задоволення позову немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-12, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.. 259,287,288,289 Купам, суд -

В И Р І Ш И В :

у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецької області старшого сержанта поліції Головка Артема Ігоровича, Головного управління Національної поліції в Донецької області, Бахмутського РВП ГУНП в Донецької області про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності противоправною та її скасування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 25 вересня 2024 року.

Суддя Дружківського

міського суду А. Л. Гонтар