Справа № 280/8756/24
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року Справа № 280/8756/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я. розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (вул. Сталеварів, 14, м. Запоріжжя, 69035, )

до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ),

третя особа - Державна податкова служба України ( 04053, м. Київ, Львівська площа, буд,8, )

про визнання дій протиправними, постанови недійсною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі позивач) звернулось із позовною заявою до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (далі відповідач), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна податкова служба України (далі третя особа), в якій позивач просить суд:

визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо прийняття постанови від 30.08.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП № 75740114 неправомірними, а постанову від 30.08.2024 ВП № 75740114 про закінчення виконавчого провадження недійсною;

зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження ВП № 75740114.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/5659/22 від 04.05.2023, залишеним без змін Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2023 зобов`язано Державну податкову службу України привести у відповідність розрахунок Накл (регліміт) в системі електронного адміністрування податку на додану вартість до достовірних значень за період 07.2015-11.2017 шляхом збільшення показника Накл (регліміт) на суму 290 346 772, 63 грн. На виконання рішення, судом видано виконавчий лист, який у зв`язку з невиконанням відповідачем в добровільному порядку було пред`явлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 08.08.2024 державним виконавцем відкрито виконавче провадження та встановлено боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. 30.08.2024 державним виконавцем закінчено виконавче провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Вказує, що Державний виконавець дійшов передчасного висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а виконавче провадження відновленню, відповідно до приписів ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження». Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовну заяву не визнав. У відзиві вх. № 45902 від 03.10.2024 вказує, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження листом від 23.08.2024 вих. № 0631/5/99-00-05-02-02-05 боржником повідомлено про повне та фактичне виконання рішення суду, а саме: ДПС України 05.03.2024 приведено у відповідність показники суми перевищення по ПАТ «Запоріжжяобленерго» за періоди з жовтень 2015- липень 2017 року. Зазначає, що враховуючи викладене, Державна податкова служба України просила закінчити виконавче провадження у зв`язку із фактичним виконанням. До листа додані додатки документів щодо виконання рішення суду. Таким чином, керуючись пунктом 9 частини першої статі 39 Закону, державним виконавцем Відділу 30.08.2024 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 75740114 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Вважає, що постанова державного виконавця Відділу від 30.08.2024 ВП № 75750114 прийнята на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією України, та є обґрунтованою, тобто прийнята з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відповідає критеріям, визначених статтею 2 КАС України. Просить відмовити у позові.

Третя особа подала пояснення по суті позовних вимог вх. № 46616 від 08.10.2024, в яких вказала, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі № 280/5659/22 ДПС України 05.03.2024 року приведено у відповідність показник суми перевищення (Перевищ) за періоди, що були предметом судової справи на загальну суму 175 550 203 грн, а саме на суму фактичного перевищення, яка обліковувалася у СЕА ПДВ по періодах жовтень 2015-липень 2017 року станом на момент виконання рішення суду. Зазначає, що станом на дату (01.10.2024) за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС показник перевищення (Перевищ) за періоди, що були предметом судового спору (показник override розрахований 09.11.2017) за період з жовтня 2015 по липень 2017 року відсутній. Враховуючи вищезазначене, ДПС виконано в повному обсязі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №280/5659/22, а тому підстави для задоволення даного позову відсутні.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 10.10.2024 з викликом сторін.

Протокольною ухвалою суду від 10.10.2024 оголошено перерву до 11.10.2024.

У судове засідання 11.10.2024 учасники справи не прибули.

За приписами частини 6 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №280/5659/22, серед іншого, зобов`язано Державну податкову службу України привести у відповідність розрахунок Накл (регліміт) в системі електронного адміністрування податку на додану вартість до достовірних значень за період 07.2015-11.2017 шляхом збільшення показника Накл (регліміт) на суму 290 346 772, 63 грн.

26.07.2024 на виконання рішення видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №75740114 від 08.08.2024 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №280/5659/22, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 26.07.2024, в резолютивній частині якого зазначено: «Зобов`язати Державну податкову службу України привести у відповідність розрахунок Накл (регліміт) в системі електронного адміністрування податку на додану вартість до достовірних значень за період 07.2015-11.2017 шляхом збільшення показника Накл (регліміт) на суму 290 346 772, 63 грн.».

Листом Державної податкової служби України від 23.08.2024 на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомлено, що на виконання рішення суду у справі №280/5659/22 ДПС України 05.03.2024 приведено у відповідність показники суми перевищення (Перевищ) по ПАТ «Запоріжжяобленерго» за періоди жовтень 2015 - липень 2017 року, а саме на наявні в СЕА ПДВ показники Перевищ: за жовтень 2015 року на суму 194 965,0 грн, листопад 2015 року на суму 20 014 505,0 грн., за лютий 2016 року на суму 10 501 289,0 грн, травень 2016 року на суму 3 410 301,0 грн, липень 2016 року на суму 17 889 507,0 грн, вересень 2016 року на суму 3 476 115,0 грн, січень 2017 року на суму 13 648 500,0 грн, лютий 2017 року на суму 8 259 160,0 грн, березень 2016 року на суму 57 168 421,0 грн, травень 2017 року на суму 43 627 239,0 грн, червень 2017 року на суму 359 973,0 грн та липень 2017 року на суму 228 грн. Після внесення даних на виконання рішення суду у справі №280/5659/22 за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС показник перевищення (Перевищ) за періоди з жовтня 2015 по липень 2017 року відсутній. Отже, Державною податковою службою України забезпечено вжиття всіх необхідних заходів щодо виконання рішення суду у справі №280/5659/22 за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго», про що повідомлено платника листом від 29.04.2024 № 12405/6/99-00-04-02-04-06.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №75740114 від 30.08.2024 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 280/5659/22 виданого 26.07.2024.

Не погоджуючись із закінченням виконавчого провадження та з вимогами вчинити дії, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 1 цього Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону№1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, Конституцією України проголошено принцип обов`язковості судового рішення, що є однією із складових принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішення також неодноразово наголошував, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 р.).

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ також наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Відповідно до частин 2, 4 статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Зазначений принцип закріплений також в українському законодавстві про виконавче провадження. Так, зокрема, одними з основних засад виконавчого провадження, визначеними Законом, є обов`язковість виконання рішень та розумність строків виконавчого провадження (частина 1 статті 2 Закону №1404-VIII).

Норми статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 1402-VIII 02.06.2016 також регламентують обов`язковість судових рішень.

Так, зокрема, в частині 2 статті 13 зазначеного законодавчого акта визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з частиною 4 статті 18 Закону №1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Частиною 4 статті 19 цього Закону №1404-VIII передбачає обов`язок сторін виконавчого провадження невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, провівши правовий аналіз вищезазначених законодавчих норм, суд зазначає, що будь-яке рішення суду, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню, яке повинно бути забезпечене органами Державної виконавчої служби України.

При цьому, виконання судового рішення має відбуватись у порядку та спосіб, встановлені відповідним виконавчим документом. Лише дотримання такої чіткої процедури і свідчитиме про повне та фактичне виконання рішення суду.

Нормами пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/5659/22, яке набрало законної сили 18 жовтня 2023 року, визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України, яка полягає у не приведенні у відповідність розрахунку Накл (регліміт) в системі електронного адміністрування податку на додану вартість до достовірних значень за період 07.2015-11.2017, шляхом збільшення показника Накл (регліміт) на суму 290 346 772, 63 грн. Зобов`язано Державну податкову службу України привести у відповідність розрахунок Накл (регліміт) в системі електронного адміністрування податку на додану вартість до достовірних значень за період 07.2015-11.2017 шляхом збільшення показника Накл (регліміт) на суму 290 346 772, 63 грн.

При цьому, підставою для винесення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови №75740114 від 30.08.2024 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 280/5659/22 виданого 26.07.2024 став лист боржника від 23.08.2024 № 10631/5/99-00-05-02-02-05 та додані до нього документи щодо виконання рішення суду.

Як зазначено у даному листі та підтверджується долученими до нього доказами, Державною податковою службою України на виконання рішення суду у справі №280/5659/22 05.03.2024 приведено у відповідність показники суми перевищення (Перевищ) по ПАТ «Запоріжжяобленерго» за періоди жовтень 2015 - липень 2017 року, а саме на наявні в СЕА ПДВ показники Перевищ: за жовтень 2015 року на суму 194 965,0 грн, листопад 2015 року на суму 20 014 505,0 грн., за лютий 2016 року на суму 10 501 289,0 грн, травень 2016 року на суму 3 410 301,0 грн, липень 2016 року на суму 17 889 507,0 грн, вересень 2016 року на суму 3 476 115,0 грн, січень 2017 року на суму 13 648 500,0 грн, лютий 2017 року на суму 8 259 160,0 грн, березень 2016 року на суму 57 168 421,0 грн, травень 2017 року на суму 43 627 239,0 грн, червень 2017 року на суму 359 973,0 грн та липень 2017 року на суму 228 грн.

Вказане свідчить, що Державною податковою службою України на виконання рішення суду охоплено періоди жовтень 2015 - липень 2017 року.

Натомість, рішенням суду було зобов`язано привести показники за період 07.2015-11.2017. Тобто, контролюючим органом приведено у відповідність показники суми перевищення (Перевищ) за менший період, ніж визначено рішенням суду.

При цьому, суд не може лишити поза увагою наявність розбіжності у сумі, вказаній у рішенні суду та визначеній контролюючим органом при його виконанні. Зокрема, ДПС України у листі вказує про те, що сума визначена у рішенні суду відповідно до рішення суду у справі № 280/5659/22 підлягав приведенню у відповідність показник ЕНакл у СЕА ПДВ по ПАТ «Запсріжжяобленерго» шляхом його збільшення на загальну суму 290 346 772,63 гривень, проте, на момент виконання рішення суду, фактична сума перевищення по періодам, зазначеним у судовому рішенні складала 178 550 203,00 грн., різниця «-» 111 825 997,0 грн.

З огляду на викладене, суд висновує, що боржником, Державною податковою службою України не виконано рішення суду у порядку та спосіб, встановлені відповідним виконавчим документом.

Тому, то суд вважає, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України дійшов помилкового висновку про фактичне повне виконання рішення суду та наявність підстав для закінчення виконавчого провадження.

Визначаючись зі способом захисту порушених прав, суд враховує те, що дії відповідача щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 75740114, які оскаржує позивач безпосередньо реалізовані в постанові від 30.08.2024 ВП № 75740114. Тому саме постанову від 30.08.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП № 75740114 слід визнати протиправному та скасувати.

Такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та достатнім, на думку суду, в даному випадку.

Щодо позовних вимог про зобов`язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження ВП № 75740114, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 41 Закону №1404-VIII, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Тож, відновлення виконавчого провадження має бути наслідком скасування рішенням суду, яке набрало законної сили, постанови про закінчення виконавчого провадження. Оскільки рішення суду про скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження на час вирішення спору по суті виконавцем ще не отримано, а також враховуючи відсутність наразі підстав вважати, що виконавцем провадження у встановлений законом строк не будуть вчинені дії, визначені ст. 41 Закону №1404-VIII, суд приходить до висновку, що така вимога є передчасною.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із викладеним, судові витрати у розмірі 1211,20 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (вул. Сталеварів, 14, м. Запоріжжя, 69035, ) до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ), третя особа - Державна податкова служба України ( 04053, м. Київ, Львівська площа, буд,8, ) про визнання дій протиправними, постанови недійсною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30.08.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП № 75740114.

В іншій частині вимог, - відмовити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 11.10.2024.

Суддя Л.Я. Максименко