Справа № 160/26142/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 жовтня 2024 р. Справа № 160/26142/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м.Житомир, вул.О.Ольжича, 7, ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2024 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20.05.2024 року №20 щодо повторної відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 6 квітня 2023 року про призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням: - періоду навчання позивача в СПТУ № 11 м. Рубіжне з 1 вересня 1982 року по 18 липня 1985 року стаж становить 2 роки 10 місяців 17 днів; - з 30.07.1985 р. по 05.12.1985 робота в Рубіжанському будівельному управлінні комбінату «Ворошиловградхімбуд» тресту «Рубіжанськхімбуд» газо-електро-зварювальником 4 розряду, страховий стаж 4 місяці 6 днів; - період з 08.12.1985 по 16.10.1987 р. служба в армії, стаж 1 рік 10 місяців 9 днів; - 04.01.1988 31.10.1989 робота зварювальником 4 розряду ручної зварки в Рубіжанському будівельному управлінні комбінату «Ворошиловградхімбуд» тресту «Рубіжанськхімбуд», стаж 1 рік 9 місяців 28 днів; - 01.11.1989 14.09.1990 секретар горкому комсомолу, стаж 10 місяців 14 днів; - Період з 25.09.1990 21.01.1992 р. робота на КООП Люкс майстром ремонтно-будівельних робіт, 1 рік 3 місяці 28 днів; - Період з 21.01.1992 по 20.01.1999 р. робота на ТОВ Люкс майстром ремонтно-будівельних робіт, стаж 7 років; - ведення підприємницької діяльності і страховий стаж за період з 20.01.1999 р по 31.05.2014 року - 15 років 4 місяці 12 днів; - 2 місяці стажу за перші місяці служби з 29.01.2015 по 31.05.2015 р.; - періоди безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, забезпечення її проведення: періоди з 30.03.2015 по 20.06.2015 та 08.09.2015 по 04.04.2016 безпосередньої участі в АТО на території Донецької області (9 міс. 20 днів); - періоди з 27.07.2016 по 30.12.2016, 15.01.2017 12.09.2017, 14.09.2017 25.09.2017, 04.10.2017-27.11.2017, 29.12.2017-26.02.2018, 24.04.2018-24.04.2018, безпосередньої участі в АТО, забезпеченні її проведення, (17 міс. 9 дні); періоди з 30.04.2018-07.05.2018, 25.06.2018-15.08.2018, 26.08.2018-20.10.2018, 02.04.2019- 10.09.2019, 29.05.2020-05.08.2020, 02.09.2020-25.04.2021 за безпосередню участь у бойових діях на території Донецької і Луганської областей, (19 міс. 6 днів), у розрахунку один місяць за три у відповідності до положень; - Період з 08.06.2016 26.07.2016 р. перебування на обліку і отримання виплати у центрі зайнятості як безробітній, страховий стаж 1 місяць 19 днів; - Період військової служби з 27.07.2016 по дату звернення з заявою про надання права на пенсію 27.03.2023 р. (з врахуванням 1 місяця з 25.04.2018 по 25.05.2018 року який був незаконно неврахований Відповідачем); - зарахувати страховий стаж на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці періоди безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України і за періоди з 24.02.2022 по 31.03.2022, 03.04.2022 по 20.09.2022, з 03.02.2023 по 27.03.2023 року. Із загальним страховим стажем роботи для призначення і нарахування пенсії 49 років починаючи з 13.08.2022 року по дату звернення з відповідною заявою;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 202008 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка спричинена тривалим порушенням його прав і прийняттям повторно незаконних рішень.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так, за приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 686/23317/13-а.

З позовних матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 через представника адвоката Смаль О.П. звертався до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №20 від 03 квітня 2023 р. щодо відмови йому в призначенні пенсії;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 20 від 14 квітня 2023 р. щодо відмови йому в призначенні пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській, Дніпропетровській та Волинській областях щодо не зарахування до його страхового стажу періоду навчання в СПТУ № 11 м. Рубіжне - 2 роки 10 місяців 18 днів, роботи в Рубежанському БУ трест Рубежанськхімбуд - 1 рік 9 місяців 28 днів, в ТОВ Люкс - 7 років, вислуги років на військовій службі із застосуванням пільгового підрахунку учасника бойових дій - 16 років 4 місяці та періоду підприємницької діяльності 15 років 4 місяці 12 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути його заяву від 06 квітня 2023 р. про призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням страхового стажу роботи для призначення і нарахування пенсії 49 років починаючи з 13 серпня 2022 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі № 160/32584/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправними та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №20 від 03 квітня 2023 р., та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 20 від 14 квітня 2023 р. щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 квітня 2023 р. про призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу роботи, враховуючи висновки суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі № 160/32584/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/32584/23 - залишено без змін.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі №160/32584/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянуто заяву позивача від 06.04.2023 року про призначення пенсії за віком та винесено рішення від 20.05.2024 року №20, яким відмовлено у призначенні пенсії, про що зазначено у листі від 08.08.2024 року №19738-17702/К-02/8-0600/24.

Позивач не погоджуючись із вказаним рішенням від 20.05.2024 року №20, яке прийнято на виконання рішення суду від 26.02.2024 року у справі №160/32584/23 звернувся із цим позовом до суду та в обґрунтування позовних вимог зазначає, що з прийнятим рішенням позивач не погоджується, оскільки не виконано рішення суду і не враховані доводи суду, які викладені в рішенні яке набуло законної сили за змістом розгляду справи по суті спірних періодів. Також, вказано, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі №160/32584/23 набуло законної сили після перегляду його у Третьому апеляційному адміністративному суді 12.06.2024 року. Після чого, відповідач зобов`язаний був виконати його зі всіма доводами, викладеними не тільки в резолютивній частині але і в описовій, на що вказувалось в самих резолютивних частинах рішень обох інстанцій, але відповідач відверто проігнорував ці законні вимоги і повторно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах і з врахуванням всіх вказаних періодів страхового стажу, які раніше не були враховані рішеннями відповідача, які були скасовані і визнані незаконними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та наведені позивачем обґрунтування позову, спірним питанням у даній справі є неналежне виконання рішення суду від 26.02.2024 року у справі №160/32584/23, яке набрало законної сили.

Суд зазначає, що згідно ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на частину п`яту статті 383 КАС України відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд зазначає, що фактично позивачем подано позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області по суті стосується питання про зобов`язання виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі №160/32584/23 в загальному порядку, а не в порядку, передбаченому ст. 383 КАС України, що вбачається зі змісту позовної заяви.

Набрання рішенням суду законної сили породжує такі правові наслідки: вирішується спір між сторонами, рішення суду стає загальнообов`язковим, є незмінним та остаточним та може бути виконано примусово.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 22.08.2019 року у справі № 522/10140/17 та від 15.04.2020 року у справі № 367/1240/16-а.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправним рішення щодо неналежного виконання рішення суду від 26.02.2024 року у справі №160/32584/23.

При цьому, суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, у зв`язку з чим у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими саме ст. 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вище наведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі № 522/10140/17.

Крім того, слід зазначити, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення фактично про те ж саме, оскільки цим порушуються норми КАС України, яким передбачено вирішення цих питань в порядку статей 249 та 383 КАС України, тобто шляхом винесення судом окремої ухвали.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які стосуються питання належного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного від 26.02.2024 року у справі №160/32584/23, то відповідно ним неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права.

При розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту свого порушеного права, так як мала звернутися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними дій чи рішень, суд дійшов висновку, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства та про наявність підстав для закриття провадження у справі.

При цьому, суд роз`яснює позивачеві, що відмова у відкритті провадження в цій справі не позбавляє права звернутись до суду із заявою в порядку, визначеному статтями 382, 383 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 248 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №160/26142/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовними матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.5 ст.170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

Суддя М.В. Дєєв