Справа № 120/10800/24
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 жовтня 2024 р. Справа № 120/10800/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовною заявою до Головного управління ДПС України у Вінницькій області (далі відповідач, ГУ ДПС України у Вінницькій області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУДПС України у Вінницькій області та включена до Реєстру платників єдиного податку з 01.01.2016 по 31.03.2022 (третя група 5%), з 01.04.2022 по 31.07.2023 (третя група 2%), з 01.08.2023 по 31.12.2023 платник податку за ставкою 5%. Однак, рішенням від 02.05.2024 № 17845/6/02-3224-07/ ФОП ОСОБА_1 виключено з реєстру платників єдиного податку. В свою чергу, на думку позивача, протиправність винесеного рішення полягає у тому, що таке винесене на підставі акту камеральної перевірки від 28.03.2024, а не на підставі акту документальної перевірки, як це визначено нормами ПК України, аналогічного висновку дійшов Верховний суду у постановах від 24.05.2019 у справі № 821/1275/16, від 25.01.2024 у справі № 807/1019/16. Окрім того, зі змісту оскаржуваного рішення неможливо встановити протягом якого календарного року встановлено перевищення позивачем граничного обсягу доходу. Відтак, не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС України у Вінницькій області № 17845/6/02-3224-07/ від 02.05.2024 про виключення з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 . Зобов`язати ГУ ДПС України у Вінницькій області поновити реєстрацію ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку третьої групи з 01.01.2024.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Визначено, що розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву з дотриманням вимог, передбачених ст. 162 КАС України, встановлено позивачеві 3-денний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив в порядку, визначеному ст. 163 КАС України, відповідачу 3-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення в порядку, визначеному ст. 164 КАС України. Витребувано у Головного управління ДПС у Вінницькій області усі документи, на підставі яких прийнято рішення № 17845/6/02-3224-07/ від 02.05.2024 про виключення з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 .

05.09.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що за результатами перевірки прийнято рішення про виключення з реєстру платників податку. В ході проведення камеральної перевірки встановлено порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, зокрема, встановлено перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи та нездійснення такими платниками податку переходу на застосування іншої ставки відповідно до абз.3 п.п.298.2.3 п.298 ст. 298 ПК України, відповідно до поданої позивачем податкової декларації платника єдиного податку за 2023 вік. Відповідно до п.п. 9 прим. 1.4.3 п.п. 9 прим. 1.4 п. 9 прим. 1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений п. 291.4 ст. 291 ПК України, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосував особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

10.09.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача звернув увагу суду на застосування численних висновків Верховного суду, який наголосив на розмежуванні предмету камеральної та документальної перевірки та протиправності винесення рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку на підставі акту камеральної перевірки. Відповідні висновки свідчать про істотне порушення відповідачем процедури проведення перевірки та встановлені за її результатами порушення норм податкового законодавства, що утворює самостійні підстави для скасування рішення, яке є предметом спору. Окрім того, у спірному рішенні відповідачем зазначено про порушення позивачем п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, в той час як у відзиві відповідач зазначає про необхідність застосування особливостей оподаткування, передбачених п.9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення». Відповідачем прийнято рішення, яке не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки не відповідає формі, змісту, є не обґрунтованим та невмотивованим, що свідчить про його протиправність.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; (в 2023 році 7 818 900).

Пунктом 91.4.3 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України встановлено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Відповідно до підпункту 9.2 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року, положення розділу XIV цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей: платниками єдиного податку третьої групи можуть бути фізичні особи - підприємці та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми. До таких осіб не застосовується обмеження щодо обсягу доходу та кількості осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах.

Абзацом третім пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Згідно абзацу 3 підпункту 298.2.3 пункту 298 Податкового кодексу України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

За змістом абзацу першого пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Відповідно до абзацу першого підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Водночас, абзацом другим підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України додатково визначено обставини, які можуть бути предметом камеральної перевірки, серед яких відсутні такі обставини, як «відповідність доходів платника єдиного податку граничному розміру».

Суд також зауважує, що за змістом підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, камеральна перевірка за своїм цільовим призначенням та сутністю не передбачає здійснення аналізу достовірності та відповідності законодавству сформованих платником податків показників податкової звітності, оскільки такі обставини не охоплюються предметом камеральної перевірки. Отже, рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку може бути прийнято лише за наслідками документальної перевірки такого платника податку.

Зі змісту викладеного слідує, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.

При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Аналогічна правова позиція щодо розмежування предмету камеральної та документальної перевірки викладена Верховним Судом у постановах від 09.08.2022 по справі № 640/23486/21, від 21.05.2021 по справі № 640/14338/19, від 15.05.2018 у справі №804/6286/17, від 01.10.2018 у справі №821/1648/17, від 24.06.2020 у справі №640/18801/18, від 27.07.2020 у справі №824/843/16-а, від 24.05.2019 по справі №821/1275/16, від 25.01.2024 по справі № 807/1019/16 тощо.

Крім того, Верховним Судом зокрема у постановах від 03.12.2020 у справі № 200/9334/19-а, від 26.02.2019 у справі № 805/1396/17-а, від 19.04.2019 у справі № 822/2037/18, від 05.03.2019 у справі №818/606/17, від 10.11.2021 року по справі № 340/3300/19 викладено аналогічну правову позицію у тотожних правовідносинах щодо неможливості винесення рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку на підставі акту камеральної перевірки, яке втім може бути прийнято виключно на підставі акту документальної перевірки, результати якого є узгоджені.

Так, судом встановлено, що спірне рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку прийняте на підставі акту про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимогам перебування на спрощеній системі оподаткування № 12839/2407/ від 28.03.2024.

У акті про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування від 28.03.2024 контролюючий орган при обрахунку доходу платника єдиного податку третьої групи в 2023 році посилається на підпункт 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України та розраховує, що граничний обсяг доходу позивача, який отримав платник єдиного податку, становить 4343556,27 грн., обсяг доходу, який передбачений відповідними нормами складає 3257875,00 грн., сума перевищення обсягу доходу 10856681,27 грн.

В свою чергу, надаючи оцінку спірному рішенню, яке є предметом оскарження, судом встановлено, що підставою для анулювання реєстрації платником єдиного податку у рішенні визначено "у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 ст.297 Кодексу". Документи, які підтверджують наявність підстав для анулювання реєстрації платником єдиного податку: заява платника податків про обрання спрощеної системи оподаткування від 29.09.2015 р. №909, акт про результати перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування від 28.03.2024 р. № 12839/2407/, повідомлення від державного реєстратора про проведення державної реєстрації припинення. Висновок: перелічені причини та документи є підставою для анулювання реєстрації платником єдиного податку відповідно до абзацу першого п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Кодексу, у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу платниками єдиного податку другої групи та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулось таке перевищення.

Так, оцінюючи спірне рішення на предмет його обґрунтованості та вмотивованості, відповідності формі та змісту, суд вказує, що по перше, у такому не вказано податковий період (календарний рік), в якому відповідачем встановлено перевищення позивачем обсягу його доходу, по друге, не вказано, який конкретно обсяг доходу був перевищений платником єдиного податку і на яку суму. Більш того, у розділі «висновки» відповідач дійшов до висновку про порушення позивачем, як платником єдиного податку другої групи, норм пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, що суперечить наявним матеріалам справи, оскільки як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивач є платником єдиного податку третьої групи.

Окрім цього, у розділі «документи, які підтверджують наявність підстав для анулювання реєстрації платником єдиного податку», зокрема зазначено, що один із документів, який підтверджує підстави для анулювання реєстрації платником єдиного податку є акт про результати перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування від 28.03.2024 р. № 12839/2407/. Водночас, як свідчать матеріали справи спірне рішення винесене за результатами камеральної перевірки. Будь-яких інших фактичних обставин справи спірне рішення не містить.

Суд також зауважує, що спірне рішення не містить також і посилань на норми п.п. 9 прим. 1.4.3 п.п. 9 прим. 1.4 п. 9 прим.1 підрозд. 8 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України, на підставі яких відповідач дійшов висновку про допущення платником перевищення протягом 2023 року обсягу доходу.

Враховуючи встановлені судом обставини та проаналізувавши норми чинного законодавства суд висновує, що рішення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку є безпідставним та необґрунтованим, оскільки всупереч пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України порушення норм податкового законодавства, встановлені спірним рішенням, виявлені під час проведення камеральної перевірки, а не на підставі акту документальної перевірки. При цьому, зі змісту рішення не вбачаються основні фактичні обставини справи, на підставі яких можна встановити суть вчиненого позивачем правопорушення, а саме календарний рік, в якому було допущено перевищення позивачем обсягу його доходу, а відтак неможливо встановити й обсяг цього граничного доходу у відповідному році та суму перевищення такого доходу позивачем.

Більше того, у спірному рішенні про виключення з реєстру платників відповідач прийшов до висновку про порушення платником єдиного податку другої групи п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, у той час як позивач є платником єдиного податку третьої групи. Слід наголосити і на тому, що у спірному рішенні відповідачем зазначено про порушення позивачем п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, в той час як у відзиві відповідач зазначає про необхідність застосування особливостей оподаткування, передбачених п.9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення»

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку прийнято на не підставі, не у спосіб та не у відповідності до норм чинного законодавства, а також з порушенням відповідачем процедури прийняття рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку, що в свою чергу, свідчить про його протиправність. Як наслідок, підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд вважає наявними підстави для їх задоволення з огляду на таке.

Відповідно до пункту 299.13 статті 299 Податкового кодексу України з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку: податковий номер (для юридичної особи); найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи; дату (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; ставку єдиного податку; групу платника податку; види господарської діяльності (за наявності відповідних даних); дату виключення з реєстру платників єдиного податку.

У випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру.

Встановлення судом факту протиправності спірного рішення суб`єкта владних повноважень зумовлює виникнення потреби в обтяженні цього або іншого суб`єкта обов`язком усунути всі спричинені рішенням негативні юридичні наслідки та повернути платника податку у первинне правове становище, яке існувало до моменту прийняття протиправного рішення, вчинивши дії з поновлення реєстрації суб`єкта господарювання, як платника єдиного податку, з 01.01.2024.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає та враховує таке.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, у позовній заяві представник позивача зазначив, що попередній орієнтовний розрахунок суми витрат на правову допомогу становить 15000 грн. та заявив, що докази на підтвердження витрат будуть подані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1 - 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, стосовно вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу позивач скористався своїм правом, визначеним частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначивши про це у позовній заяві.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № 17845/6/02-3224-07/ від 02.05.2024 про виключення з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області поновити реєстрацію ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку третьої групи з 01.01.2024.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ: ВП 44069150).

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна