Справа № 157/1639/24
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1639/24
Провадження №2-а/157/74/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 120 від 30 серпня 2024 року за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також стягнути на його користь судові витрати у розмірі 605 гривень 60 копійок. Одночасно у позовній заяві, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що зазначену постанову він отримав поштовим зв`язком лише 17 вересня 2024 року, а не у день її винесення, просить поновити йому строк звернення до суду із зазначеним позовом як такий, що пропущений ним з поважних причин. В обґрунтування вимог зазначає, що зазначені у оскаржуваній постанові відомості не відповідають фактичним обставинам справи, при цьому він був фактично позбавлений права на повне та всебічне з`ясування усіх обставин справи, а також не був ознайомлений із жодними матеріалами справи за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, що є прямим та грубим процесуальним порушенням. Станом на день подання позовної заяви йому досі не було надано доказів щодо порушення ним ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та надано лише оскаржувану постанову. З огляду на вказане, вважає таку постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати. 17 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку ним було лише отримано лист із вмістом оскаржуваної постанови, яка була прийнята ІНФОРМАЦІЯ_2 , а надіслана - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що додатково ставить під сумнів належність дотримання процесуального та матеріального законодавства України при винесенні рішення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. Водночас, зазначений лист містив лише оскаржувану постанову без жодних інших доказів, на підставі яких було обґрунтовано винесення оскаржуваної постанови, а саме без повістки №152514, доказів повістки про виклик, рекомендованого поштового відправлення з описом вкладення, повідомлення про вручення за адресою місця проживання, протоколу, а також будь-яких інших документів, на підставі яких було винесено оскаржувану постанову стосовно нього за нібито порушення вимог абз. 8, 12 ч. 3 cт. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Такий протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення, проте фактично жодного протоколу йому надано не було, а право на особисту участь, надання пояснень, заперечень та інших процесуальних прав при розгляді справи щодо притягнення його до адміністративного відповідальності було прямо порушене, що не відповідає засадам адміністративного та кримінального провадження. Оскаржувана постанова передбачає відповідальність у розмірі штрафу 17000 гривень, що є значною обтяжливою санкцію, яка фактично частково визначає рівень суспільної небезпеки вчинення правопорушення. При цьому, така санкція із можливими подальшими накладеннями додаткових обмежень у вільному користуванні транспортними засобами, ймовірними обмеженнями, які можуть виникнути при виконанні виконавчого провадження, а також можливість повторного накладення штрафу за ч. 3 cт. 210-1 КпАП України та накладення штрафу за повторне вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 cт. 210-1 КпАП України ставить у явно невигідне становище особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже така особа фактично позбавлена можливості забезпечити своє право на захист із-за відсутності будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення, що прямо порушує встановлені положення законодавства України та не відповідає основній меті притягнення особи до юридичної відповідальності. Зі всіх передбачених можливих доказів, якими ІНФОРМАЦІЯ_2 чи ІНФОРМАЦІЯ_3 (неможливо точно встановити яким ІНФОРМАЦІЯ_4 розглядалася справа про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України) міг встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, його винуватість у вчиненні та інші обставини у справі про адміністративне правопорушення було надано лише оскаржувану постанову. При цьому, було прямо порушено право на ознайомлення з матеріалами справи та особистої участі при розгляді справи, що передбачено статтею 268 КпАП України. Нормативне обґрунтування допущеного з позиції відповідача ним порушення у співставленні з обставинами, описаними у постанові по справі про адміністративне правопорушення не співвідносяться. Крім того, у cт. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Жодних повісток йому не було вручено, від явки у ТЦК він не відмовлявся та жодного порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період не вчиняв, тобто не вчинив адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.

Ухвалою судді від 04 жовтня 2024 року визнано причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення поважними, поновлено строк звернення до суду з позовною заявою про оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 серії ВН № 120 від 30 серпня 2024 року за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, з якого вбачається, що він позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 30 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову серії ВН № 120 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

У цій постанові зазначається: «23 серпня 2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження військово-лікарської комісії у строк, зазначений в повістці №152514 на 09 год. 00 хв. 23.08.2024 року. Після неприбуття у строк, визначений в повістці, на протязі трьох днів, не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб, та в подальшому не прибув на протязі семи календарних днів, чим порушив вимоги абз. 8, 12 ч. 3 cт. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Громадянин ОСОБА_1 оповіщений належним чином, шляхом надіслання повістки про виклик засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання».

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 як суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, повідомлявся про час дату, та місце розгляду справи і йому надсилалася копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження, що підтверджується підписом посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_7 у Книзі розносної кореспонденції суду про отримання документів 07.10.2024, запис № 3423. Однак, відповідач станом на дату розгляду справи не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не повідомив причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім того, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є суб`єктом владних повноважень, відзиву на позов не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачем позову.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень належить скасувати, і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволені повністю, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення № 120 від 30 серпня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Головуючий:О.В. Антонюк