Справа № 300/3123/24
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/3123/24 пров. № А/857/15789/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції - Боршовський Т.І.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонської області про відмову в призначенні їй пенсії за віком № 4 від 26.03.2024; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути її заяву від 19.03.2024 щодо призначення пенсії за віком та прийняти рішення про призначення їй пенсії за віком з 02.01.2024 на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.03.2024 звернулась до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії. Вказує, що за результатом розгляду заяви ГУ ПФУ в Херсонській області прийняло рішення № 4 від 26.03.2024 про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку із тим, що станом на 01.01.1993 період її проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю становить 1 рік 9 місяців 3 дні, при необхідному періоді 4 роки, що не дає їй право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає зазначену відмову в призначенні пенсії за віком протиправною, оскільки нею подано пенсійному органу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 від 18.07.1994, яке є достатнім підтвердженням її фактичного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше ніж 4 роки станом на 01.01.1993. Окрім цього, факт її проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше ніж 4 роки станом на 01.01.1993 також підтверджується довідкою Снятинської районної ради від 15.07.1994 та довідкою Виконавчого комітету Русівської сільської ради народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області за № 141 від 23.06.1994. Зазначає, що формальні неточності в довідках про періоди проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю не можуть бути підставою для обмеження у реалізації її конституційного права на соціальний захист.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 4 від 26.03.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення за наслідками такого розгляду, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій адміністративній справі. Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що разом із заявою від 19.03.2024 про призначення пенсії ОСОБА_1 надала органу пенсійного фонду України посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.1994, видане особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4). Вказане посвідчення підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, є належним та допустимим доказом в підтвердження наявності права позивача для призначення пенсії за віком згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку. Пенсійним органом не враховано інші довідки, які стосуються спірного періоду, а саме: копію корінця довідки Снятинської районної ради від 23.08.1994 № 1160 про постійне проживання на території посиленого радіоекологічного контролю, згідно якої позивач постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років у селі Русів Снятинського району Івано-Франківської області; копію довідки Виконавчого комітету Русівської сільської ради народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області від 24.06.1994 № 141 про те, що ОСОБА_1 дійсно була прописана і проживала в селі Русів Снятинського району з 1970 року по 1989 року та з 24.07.1991 по даний час проживає в селі Русів; копію довідки Снятинської районної ради від 15.07.1994 № 1160 про постійне проживання на території посиленого радіоекологічного контролю, згідно якої позивач постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років у селі Русів Снятинського району Івано-Франківської області. Водночас пенсійний орган не висловив жодного обгрунтування щодо мотивів надання переваги відомостям довідки Старостинського округу № 8 с. Русів Снятинської міської ради від 03.01.2024 № 9 та не взяття до уваги інших довідок щодо періодів проживання ОСОБА_1 на території посиленого радіоекологічного контролю, долучених позивачем до заяви про призначення пенсії, що свідчить про неповноту з`ясування обставин при розгляді вказаної заяви. Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення ГУ ПФУ в Херсонській області № 4 від 26.03.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, тому його належить скасувати як протиправне. Суд першої інстанції зазначив, що саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії, який повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками скасування прийнятого ним протиправного рішення. Водночас, пенсійний орган, який розглядав заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, не повно дослідив фактичні обставини, оскільки не надав належної оцінки в сукупності долученим до заяви документам, зокрема посвідченню громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 від 18.07.1994, довідкам органів місцевого самоврядування щодо фактичного проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993, та диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1991 про навчання ОСОБА_1 в період з 01.09.1986 по 01.07.1991 в Тернопільському державному педагогічному інституті ім. Я.Галана в розрізі інформації наведеної в згаданих довідках щодо фактичного проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років станом на 01.01.1993, і, як наслідок, дійшов передчасного висновку про відмову в призначення пенсії. З огляду на викладені вище висновки, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024 про призначення пенсії за віком, та прийняти за наслідками такого розгляду рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої цьому судовому рішенні, а у задоволенні позову до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що підставою для винесення рішення № 4 від 26.03.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії слугувало те, що позивач станом на 01.01.1993 недостатній період проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а саме 1 рік 9 місяців 3 дні при необхідних 4 роки. Вказує, що згідно довідки № 9 від 03.01.2024 Виконавчого комітету Снятинської міської ради ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та постійно проживає в селі Русів Снятинського ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області з 01.01.1969 по 20.08.1986, з 24.07.1991 по 31.12.2014. Зауважує, що згідно диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1991 ОСОБА_1 в період з 01.09.1986 по 01.07.1991 навчалась в Тернопільському державному педагогічному інституті ім. Я.Галана, а тому такий період навчання підлягає виключенню з періоду проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю. За вказаних обставин вважає, що правомірно прийняло рішення № 4 від 26.03.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Вказує, що наявне у позивача посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 від 18.07.1994 не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, а тому позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області не оскаржене, тому відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.1994 є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) (а.с.11).

19.03.2024 позивач звернулась до сервісного центру ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.17-18). До заяви додано: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; копію паспорта громадянина України НОМЕР_3 ; копію диплому про навчання серії НОМЕР_2 від 01.07.1991 (а.с.39); копію довідки Комунальної установи «Трудовий архів» Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 05.01.2024 № 1180/0212 (а.с.40); копію корінця довідки Снятинської районної ради від 23.08.1994 № 1160 про постійне проживання на території посиленого радіоекологічного контролю (а.с.41); копію довідки Виконавчого комітету Русівської сільської ради народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області від 24.06.1994 № 141 про те, що ОСОБА_1 дійсно була прописана і проживала в селі Русів Снятинського району з 1970 року по 1989 року та з 24.07.1991 по даний час проживає в селі Русів (а.с.42); копію довідки Старостинського округу № 8 с. Русів від 03.01.2024 № 10 про склад сім`ї (а.с.43); копію довідки Старостинського округу № 8 с. Русів від 03.01.2024 № 9 про те, що ОСОБА_1 проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 01.01.1969 по 20.08.1986 та з 24.07.1991 по 31.12.2014 (а.с.44); копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 17.09.1988 (а.с. 48); копію посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_5 від 18.07.1994 (а.с.49); копію витягу з Реєстру територіальної громади від 03.01.2024 (а.с.50); копію свідоцтва про народження від 09.03.1989 (а.с.51); копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 11.06.1992 (а.с.52); копію довідки Снятинської районної ради від 15.07.1994 № 1160 про постійне проживання на території посиленого радіоекологічного контролю (а.с.53).

26.03.2024 ГУ ПФУ в Херсонській області прийняло рішення № 4 про відмову позивачу в призначенні пенсії, яке мотивоване тим, що позивач станом на 01.01.1993 недостатній період проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а саме 1 рік 9 місяців 3 дні, при необхідних 4 роки. Вказано, що згідно довідки № 9 від 03.01.2024 Виконавчого комітету Снятинської міської ради ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та постійно проживає в селі Русів Снятинського ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області з 01.01.1969 по 20.08.1986, з 24.07.1991 по 31.12.2014. Таким чином, станом на 01.01.1993 позивач проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю 1 рік 9 місяців 3 дні, а саме: з 26.04.1986 по 20.08.1986, з 24.07.1991 по 01.01.1993, що не дає права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки станом на 01.01.1993 позивач не проживала 4 роки на території зони посиленого радіологічного контролю (а.с.36-38).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 4 від 26.03.2024 про відмову в призначенні пенсії позивачу, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву позивача від 19.03.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення за наслідками такого розгляду, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій адміністративній справі.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Відповідно до відомостей паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком від 19.03.2024 досягла віку 55 років.

Стосовно дотримання умов закону для призначення пенсії за віком в частині наявності в позивача необхідного для цього страхового стажу та підстав для зниження пенсійного віку, колегія суддів зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), який створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до статті 1 Закону № 796-ХІІ, цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Згідно з статтею 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 11 Закону № 796-ХІІ визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

Відповідно до статті 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються чотири категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема, до четвертої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи - особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.1994 (а.с.11).

Відповідно до статті 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону № 796-ХІІ.

Зокрема, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

потерпілі від Чорнобильської катастрофи:

особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 2 роки*

та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Позивач у цій справі вважає, що має право на зменшення на 5 років встановленого частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV пенсійного віку, оскільки проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше чотирьох років, що підтверджується наданим їй в установленому законом порядку статусом особи постраждалої від Чорнобильської катастрофи - яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року (категорія 4). Натомість скаржник ставить під сумнів вказаний факт, вказавши, що долучені до заяви довідки не підтверджують факт проживання не менше чотирьох років станом на вказану вище дату.

Щодо страхового стажу, то для призначення позивачу пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» як потерпілій від Чорнобильської катастрофи, необхідний страховий стаж 26 років (31 - 5 = 26 років, де 31 років - страховий стаж, встановлений частиною першої статті 26 Закону № 1058-IV для осіб, 5 років - зменшення страхового стажу, передбачене статтею 55 Закону № 796-ХІІ).

В спірному випадку в ОСОБА_1 наявний страховий стаж 37 років 4 місяці 1 день, тобто достатній для призначення пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України «"Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» як потерпілій від Чорнобильської катастрофи. Вказані обставини щодо наявності в позивача необхідного страхового стажу визнаються сторонами та не є спірними у цій справі.

Згідно із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 4 від 26.03.2024 про відмову в призначенні пенсії, позивач не має права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 не проживала 4 роки на території зони посиленого радіологічного контролю. Вказано, що згідно з довідкою № 9 від 03.01.2024 Виконавчого комітету Снятинської міської ради ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та постійно проживає в селі Русів Снятинського ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області з 01.01.1969 по 20.08.1986, з 24.07.1991 по 31.12.2014, а тому станом на 01.01.1993 позивач проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю 1 рік 9 місяців 3 дні, а саме: з 26.04.1986 по 20.08.1986, з 24.07.1991 по 01.01.1993 (а.с.36-38).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»" затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

- потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

- для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

- для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

- для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Таким чином, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи. При цьому визначив, що при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи достатньо посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, та відповідної довідки про період проживання, виданої уповноважених на це органом.

Підстави для визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначені статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і тих, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4 є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення.

Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На час видачі ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.1994, як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), був чинним Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 (далі - Порядок № 501).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з пунктом 6 Порядку № 501 громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Пунктом 10 Порядку № 501 визначено, що видача посвідчень провадиться: народним депутатам України, керівним і відповідальним працівникам Секретаріату Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Верховного Суду України, Генеральної Прокуратури, Вищого Арбітражного Суду, Кабінету Міністрів, а також керівникам центральних органів державної виконавчої влади, представникам Президента України в областях і містах Києві та Севастополі, працівникам підприємств і організацій, розташованих в зоні відчуження - Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

іншим потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС - Радою Міністрів Республіки Крим, обласним, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання.

Посвідчення видаються громадяни, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Проаналізувавши вказані положення, колегія суддів зазначає, що документом, який підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановахі від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 10.07.2019 у справі № 607/13930/16-а, від 24.10.2019 у справі № 152/651/17, від 21.11.2019 у справі № 572/47/17, від 25.11.2019 у справі № 464/4150/17, від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а, від 15.01.2021 у справі № 520/7846/17.

Із матеріалів справи слідує, що разом із заявою від 19.03.2024 про призначення пенсії ОСОБА_1 надала органу пенсійного фонду України посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.1994, видане особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4). Вказане посвідчення є належним та допустимим доказом в підтвердження наявності права позивача для призначення пенсії за віком згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, вказане вище посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.1994 не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, а тому позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах Верховний Суд сформулював раніше, зокрема, у постановах від 19.06.2018 у справі № 287/39/17, від 11.08.2018 у справі № 289/193/17, від 12.04.2019 у справі № 287/42/17.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 № 106, затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, згідно з додатком № 1. Так, в Додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. N 106 «Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи» міститься село Русів Снятинського району Івано-Франківської області.

Стосовно довідки Старостинського округу № 8 с. Русів Снятинської міської ради від 03.01.2024 № 9, яка використана пенсійним органом в обгрунтування підстав для відмови в призначенні пенсії позивачу в спірному рішенні від 26.03.2024, колегія суддів зазначає наступне.

У вказаній довідці зазначено, що ОСОБА_1 проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 01.01.1969 по 20.08.1986 та з 24.07.1991 по 31.12.2014 (а.с.8). В рішенні № 4 від 26.03.2024 про відмову в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Херсонській обалсті зазначило, що станом на 01.01.1993 позивач проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю 1 рік 9 місяців 3 дні, а саме: з 26.04.1986 по 20.08.1986, з 24.07.1991 по 01.01.1993, при необхідних 4 років (а.с. 36-38).

Водночас разом із заявою від 19.03.2024 про призначення пенсії ОСОБА_1 надала пенсійному органу не лише вищевказану довідку від 03.01.2024 № 9, але й інші довідки, які стосуються спірного періоду, а саме: копію корінця довідки Снятинської районної ради від 23.08.1994 № 1160 про постійне проживання на території посиленого радіоекологічного контролю, згідно якої позивач постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років у селі Русів Снятинського району Івано-Франківської області (а.с.41); копію довідки Виконавчого комітету Русівської сільської ради народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області від 24.06.1994 № 141 про те, що ОСОБА_1 дійсно була прописана і проживала в селі Русів Снятинського району з 1970 року по 1989 року та з 24.07.1991 по даний час проживає в селі Русів (а.с.42); копію довідки Снятинської районної ради від 15.07.1994 № 1160 про постійне проживання на території посиленого радіоекологічного контролю, згідно якої позивач постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років у селі Русів Снятинського району Івано-Франківської області (а.с. 53).

При цьому, форма довідки від 15.07.1994 № 1160 відповідає зразку, встановленому додатком № 7 до Порядку № 501.

Водночас скаржник ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не висловив жодного обгрунтування щодо мотивів надання переваги відомостям довідки Старостинського округу № 8 с. Русів Снятинської міської ради від 03.01.2024 № 9та невзяття до уваги інших довідок щодо періодів проживання ОСОБА_1 на території посиленого радіоекологічного контролю, долучених позивачем до заяви про призначення пенсії, що свідчить про неповноту з`ясування обставин при розгляді вказаної заяви.

Щодо доводів скаржника про те, що згідно диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1991 ОСОБА_1 в період з 01.09.1986 по 01.07.1991 навчалась в Тернопільському державному педагогічному інституті ім. Я.Галана, а тому такий період навчання підлягає виключенню з періоду проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю, колегія суддів зауважує, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості, тобто ставить залежність виникнення права на зниження пенсійного віку від обставин фактичного проживання особи на на радіологічно забрудненій території, рівня її забруднення та тривалості її проживання в цій місцевості.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним в постановах від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17, від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23.

Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в цій справі, обставини є частково відмінними від обставин, наведених у вказаних вище постановах Верховного Суду. Так, з огляду на зміст спірного рішення, зазначені доводи про період навчання позивача не були підставами для прийняття рішення ГУ ПФУ в Херсонській області за № 4 від 26.03.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, що підтверджується змістом такого рішення. Вказаний територіальний орган пенсійного фонду взагалі не досліджував таких обставин, оскільки щодо них відсутні посилання в спірному рішенні.

Крім цього, з долученої до заяви позивача про призначення пенсії копії диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1991 неможливо встановити форму навчання та фактичне проживання ОСОБА_1 в місті Тернополі в період з 01.09.1986 по 01.07.1991. Інших доказів, які б безспірно б підтверджували форму навчання (очну, заочну, дистанційну тощо), факт проживання в період навчання в місті Тернополі (наприклад, проживання в інститутському гуртожитку тощо) в матеріалах пенсійної справи немає. Пенсійний орган під час розгляду заяви від 19.03.2024 не пропонував позивачу надати такі додаткові документи та не витребовував їх самостійно від навчального закладу чи відповідної архівної установи, в контексті дослідження обставин щодо фактичного проживання ОСОБА_1 у згаданий період на території села Русів згідно долучених до заяви про призначення пенсії довідок органів місцевого самоврядування, які містять розбіжності у відповідних періодах такого проживання.

Враховуючи встановлені обставини справи , колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №4 від 26.03.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Згідно з пунктом 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

З огляду на зміст положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд приймаючи рішення, не перебирає на себе повноважень територіального органу Пенсійного Фонду України щодо призначення пенсії особі за її заявою.

Заяву про призначення пенсії позивач подала за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації заяви ОСОБА_1 , компетентним органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність в позивача права на призначення пенсії, в розумінні Порядок № 22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Отже, саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії, який повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками скасування прийнятого ним протиправного рішення.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що пенсійний орган, який розглядав заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, неповно дослідив фактичні обставини справи, оскільки не надав належної оцінки в сукупності долученим до заяви документам, зокрема посвідченню громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 від 18.07.1994, довідкам органів місцевого самоврядування щодо фактичного проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993, та диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1991 про навчання ОСОБА_1 в період з 01.09.1986 по 01.07.1991 в Тернопільському державному педагогічному інституті ім. Я.Галана в контексті інформації наведеної в згаданих довідках щодо фактичного проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років станом на 01.01.1993, і, як наслідок, прийшов до передчасного висновку про відмову в призначення пенсії.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024 про призначення пенсії за віком, та прийняти за наслідками такого розгляду рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі № 300/3123/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін