Справа № 398/3416/23
Суддя: Москалик В. В.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/3416/23
Провадження №: 2-а/398/17/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"07" жовтня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Москалик В. В., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови від 06.07.2023 серії ЕАС № 7288530 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та закриття провадження.

В обґрунтування позову зазначає, що не вчиняв адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, оскільки 06.07.2023 рухаючись на автомобілі MAN TGX 18.440 днз НОМЕР_1 із напівпричепом днз НОМЕР_2 по автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці був зупинений на посту поліцейським УПП в Хмельницькій області на 219 км + 300 м без оголошення причин зупинки згідно зі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" та без розгляду справи було складено постанову за порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: в товаро-транспортному документі вантажу ООН 1202 не вказано групу пакування та клас небезпеки. Позивач вважає, що поліцейський порушив встановлену законодавством процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме вимоги ст. ст. 268, 276, 278, 279 КУпАП, оскільки не було будь-якої підготовки до розгляду справи, не були досліджені докази, вирішені клопотання, заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. У п. 22.5 Правил дорожнього руху не визначено, який самий пункт спеціальних правил порушується незазначенням групи пакування та класу небезпеки, а тому позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним. Також позивач зазначає, що оскільки у справі відсутні належні докази, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, факт порушення вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме перевезення небезпечного вантажу з порушенням спеціальних правил, зафіксовано не було, а отже відсутній склад правопорушення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. За змістом ст. 62 Конституції України в Україні діє презумпція невинуватості, коли особ вважається невинуватою ум вчиненні будь-якого правопорушення, доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку.

Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 р. про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері. Посилається на ч. 3 ст. 1, ст. 1, 20 Закону України "Про перевезення небезпечних вантажів", Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом МВС від 04.08.2018 № 656. Зазначає, що орієнтовний перелік порушень положень ДОПНВ, розподілених за категоріями небезпеки визначено в п. 15 розділу ІІІ Правил, зокрема до порушень категорії небезпеки I відносяться порушення, що стосуються перевізних документів, у тому числі якщо у жодному перевізному документі немає інформації, яка дозволяє визначити категорію порушення (наприклад, номер ООН, належне відвантажувальне найменування, групу упакування). Доказом порушення позивачем спеціальних правил, а саме незазначення в товаро-транспортному документі групи упакування та клас небезпеки є відеозапис, з якого чітко встановлюється факт скоєного правопорушення. Крім того, посилається на рішення Конституційного Суду від 26.05.2015 у справі № 5-рп/2015 щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення. Оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 132-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення, у такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 06.07.2023 поліцейський 1 батальйону 3 роти УПП в Хмельницькій області ДПП капітан поліції Руденко І. В. склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7288530, в якій зазначено, що 06.07.2023 о 10 год. 21 хв. в м. Камянець-Подільський Хмельницької області, дорога Н-03 Житомир-Чернівці/, 291 км + 300 м, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TGX 18.440 днз НОМЕР_1 із напівпричепом днз НОМЕР_2 , перевозив небезпечний вантаж ООН 1202 з порушенням спеціальних правил, а саме в товаро-транспортному документі не вказано групу пакування та клас небезпеки, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху - порушення Правил дорожнього руху по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Стаття 132-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 р. про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про перевезення небезпечних вантажів" небезпечні речовини - речовини, віднесені до таких класів: клас 1 - вибухові речовини та вироби; клас 2 - гази; клас 3 - легкозаймисті рідини; клас 4.1 - легкозаймисті тверді речовини; клас 4.2 - речовини, схильні до самозаймання; клас 4.3 - речовини, що виділяють легкозаймисті гази при стиканні з водою; клас 5.1 - речовини, що окислюють; клас 5.2 - органічні пероксиди; клас 6.1 - токсичні речовини; клас 6.2 - інфекційні речовини; клас 7 - радіоактивні матеріали; клас 8 - корозійні речовини; клас 9 - інші небезпечні речовини та вироби.

Перевезення небезпечних вантажів допускається за наявності відповідно оформлених перевізних документів, перелік і порядок подання яких визначається нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність транспорту (ст. 20 Закону України "Про перевезення небезпечних вантажів").

Згідно з п. 4 розділу І Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом МВС від 04.08.2018 № 656, дорожнє перевезення небезпечних вантажів територією України здійснюється з урахуванням вимог додатків А, В до Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів від 30.09.1957 (далі - ДОПНВ) та цих Правил.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ зазначених Правил до повноважень Національної поліції України відноситься здійснення контролю за дорожнім перевезенням небезпечних вантажів відповідно до підрозділу 1.8.1.1 додатка А до ДОПНВ, додержанням законодавства у цій сфері.

Згідно з підрозділом 1.8.1.1 додатка А до ДОПНВ компетентні органи Договірних сторін можуть у будь-який момент і в будь-якому місці на своїй національній території перевіряти дотримання вимог, що стосуються перевезення небезпечних вантажів, включаючи вимоги відносно заходів безпеки відповідно до пункту 1.10.1.5.

Орієнтовний перелік порушень положень ДОПНВ, розподілених за категоріями небезпеки визначено в п. 15 розділу ІІІ Правил, зокрема до порушень категорії небезпеки I відносяться перевезення небезпечних вантажів без інформації про них; порушення, що стосуються перевізних документів, у тому числі якщо у жодному перевізному документі немає інформації, яка дозволяє визначити категорію порушення (наприклад, номер ООН, належне відвантажувальне найменування, групу упакування).

З урахуванням викладеного, оскільки з відеозапису, наданого відповідачем, вбачається порушення ОСОБА_1 вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме перевезення небезпечного вантажу з порушенням Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, а саме в товаро-транспортному документі не вказано групу пакування та клас небезпеки, щодо якого позивач на відеозаписі не заперечує, суд не приймає як необгрунтовані доводи позивача про безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та відсутність доказів, які б підтверджували факт правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Отже, відповідач довів на підставі належних та допустимих доказів вчинення позивачем порушення вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху та правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Щодо посилання позивача на порушення встановленої законодавством процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме розгляд справи без будь-якої підготовки, дослідження доказів, вирішення клопотань, заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи, то суд зазначає, що у цьому випадку провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснювалося з особливостями, передбаченими ст. 258 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення. Разом з тим, з відеозапису вбачається, що позивач надавав пояснення під час виявлення порушення поліцейським і не заперечував про відсутність в товаро-транспортному документі інформації щодо класу небезпеки вантажу ООН 1202, який він перевозив.

Щодо доводів позивача про неповідомлення поліцейським причин зупинки транспортного засобу, то відповідач не довів правомірність зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, оскільки на відеозаписі, наданому відповідачем, відсутній момент зупинення транспортного засобу позивача, однак лише цією підставою не може бути обгрунтовано скасування оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, у зв`язку з доведенням відповідачем факту недотримання позивачем вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАС № 7288530 від 06.07.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 139 КАС України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАС № 7288530 від 06.07.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, винесену поліцейським 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Руденком І. В.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Суддя Вікторія МОСКАЛИК