Справа № 400/929/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/929/24

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

02.05.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

представника апелянта Голубашенка Т.О.

представника позивача Ішбулатової С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 01.01.2024 року №1 про результати службового розслідування.

В обґрунтування позову зазначено, що пунктами 2, 3, 4 наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.01.2024 року №1 притягнуто начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді догани та матеріальної відповідальності за завдану шкоду в розмірі 78800 грн., стягнуто з нього суми завданої шкоди з місячного грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків місячного грошового. Згідно вказаного наказу підставою для його прийняття стали висновки відповідача про порушення позивачем вимог Закону України «Про виконавче провадження», Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва інтересів Міністерства оборони України, Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, внаслідок чого позивачем не здійснено жодних дій щодо повідомлення державного виконавця стосовно виконання виконавчого документа у відповідному виконавчому провадженні; не здійснено доповідь начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення та стягнення виконавчого збору, що призвело до втрати можливості оскарження неправомірних дій державного виконавця; не здійснено направлення заявки до вищого командування на виділення коштів для виконання вимог виконавчого документа; отримані запити, які містили інформацію про стягнення виконавчого збору, не були своєчасно передані до діловодства ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно не зареєстровані в установленому порядку.

Оспорюючи правомірність та обґрунтованість дисциплінарного стягнення, а також притягнення до матеріальної відповідальності, позивач зазначає, що посада начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 не входить до складу юридичної служби та позивач не наділений повноваженнями на представлення інтересів ІНФОРМАЦІЯ_2 в судах, в тому числі на оскарження рішень, дій, чи бездіяльності виконавця. Також, посада начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 не входить і до складу органу у сфері діловодства ОТЦК та СП, що, відповідно, свідчить про відсутність у позивача функцій чи обов`язку з реєстрації вхідної кореспонденції. При цьому, позивач вживав усіх залежних від нього заходів задля виконання судового рішення, однак на своєчасність виконання вимог виконавчого документа вплинула відсутність коштів на рахунках ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 01.01.2024 №1 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної та до матеріальної відповідальності (пункти 2, 3, 4 розпорядчої частини наказу).

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,2 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку та заподіяння ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальної шкоди (збитків). З наведеного суд першої інстанції зробив висновок про повну необґрунтованість та неправомірність пунктів оспорюваного наказу, що стосується позивача, та наявність підстав для його скасування у відповідних частинах.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що саме на позивача покладено обов`язок з виконання судових рішень, які набрали законної сили, та з дотримання чітко визначеного алгоритму дій у випадку неможливості негайно виконати судове рішення. Разом з цим, в порушення унормованих правил документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах, отримані від казначейської служби запити позивач не передав їх до служби діловодства ІНФОРМАЦІЯ_2 . Додає, що неправомірні дії позивача також призвели до неможливості оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 грошових коштів, які внаслідок недбалості та неналежного виконання позивачем вимог наказів і керівних документів обґрунтовано підлягають стягненню з позивача у виді завданих ІНФОРМАЦІЯ_2 збитків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом на посаді начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних Військ Збройних Сил України.

30.11.2023 року позивачем на ім`я начальника сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 подано рапорт, в якому доведено про надходження постанов про відкриття виконавчих проваджень від 12.10.2023 року ВП №69376738 (справа №400/5584/20 за позовом ОСОБА_2 ), від 12.10.2023 року ВП №69374346 (справа №400/5582/20 за позовом ОСОБА_2 ), від 27.09.2023 року ВП №71901382 (справа №400/4697/22 за позовом ОСОБА_3 ). У зв`язку із чим, просив призначити службове розслідування з метою причин та умов, встановлення винних посадових осіб, чиї дії або бездіяльність призвели до відкриття виконавчих проваджень Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

На підставі вказаного рапорту начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 видано наказ від 07.12.2023 року №260, яким призначено службове розслідування стосовно посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , чиї дії або бездіяльність призвели до відкриття виконавчих проваджень від 12.10.2023 року №№69376738, 69374346, від 27.09.2023 року №71901382 стосовно невиконання ІНФОРМАЦІЯ_2 рішень суду.

18.12.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 затверджено акт службового розслідування. За висновком відповідної Комісії, позивачем допущено порушення статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України; статей 3, 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII; статей 9, 11, 16, 37, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статей 1, 2, 4, 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України; Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва інтересів Міністерства оборони України, Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 року №744, та внаслідок неналежного виконання службових обов`язків підполковника ОСОБА_4 слід притягнути до дисциплінарної відповідальності, розглянути питання притягнення його до матеріальної відповідальності.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.01.2024 року №1, за порушення вимог статей 11, 16, 37, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статей 1, 2, 4, 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України; статей 19, 74 Закону України «Про виконавче провадження»; Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва інтересів Міністерства оборони України, Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 року №744; Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 року №124, відповідно до пункту «б» статті 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_4 , внаслідок неналежного виконання службових обов`язків, враховуючи попередні стягнення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани (пункт 2).

У зв`язку із наявністю підстав та умов для притягнення до матеріальної відповідальності, передбачених статтею 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_4 притягнуто до повної матеріальної відповідальності за шкоду в розмірі 78000 грн., завдану внаслідок примусового стягнення сум виконавчого збору на підставі запитів Головного управління державної казначейської служби України у Миколаївській області від 19.10.2023 року №07.1-06/2-06/5782 та від 10.11.2023 року №07.1-06/2-06/6322, а саме виконавчого збору в розмірі 26000 грн. згідно постанови ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного МУМЮ про стягнення виконавчого збору від 27.09.2023 року №71901382 по примусовому виконанню рішення суду у справі №400/4697/22; виконавчого збору в розмірі 26000 грн. згідно постанови ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного МУМЮ про стягнення виконавчого збору від 13.10.2023 року №69376738 по примусовому виконанню рішення суду у справі №400/5584/20; виконавчого збору в розмірі 26000 грн. згідно постанови ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного МУМЮ про стягнення виконавчого збору від 13.10.2023 року №69374346 по примусовому виконанню рішення суду у справі №400/5582/20; всього сума збитків складає 78800 грн. (пункт 3).

У пункті 4 вказаного наказу визначено начальнику сектору соціальних виплат головному бухгалтеру ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити належні дії щодо стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення підполковника ОСОБА_5 в розмірі 20 відсотків його місячного грошового забезпечення, з урахуванням статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Так, згідно акту та вказаного наказу, під час службового розслідування встановлено, що ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного МУМЮ винесено постанови про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 збору з примусового виконання рішень по справам №400/5582/20, №400/5584/20, №400/4697/22.

Про наявність наведених вище постанов підполковник ОСОБА_6 дізнався при отриманні 19.10.2023 року та 13.11.2023 року запитів від Головного управління ДКСУ у Миколаївській області про надання інформації щодо рахунків, з яких буде проведено безспірне списання виконавчих зборів по виконавчим провадженням №69374346, №69376738, №71902062, а саме запитів від 19.10.2023 року №07.1-06/2-06/5782 (надійшов 19.10.2023 року), запит від 10.11.2023 року №07.1-06/2-06/6322 (надійшов 13.11.2023 року).

Натомість про наявність постанов про стягнення виконавчого збору по виконавчим провадженням №69374346, №69376738, №71902062 та примусове стягнення сум виконавчого збору підполковник ОСОБА_6 не доповів, отримані вище запити Головного управління ДКСУ у Миколаївській області до групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 для здійснення реєстрації не надав.

Також встановлено, що лише 30.11.2023 року підполковником ОСОБА_7 повідомлено про надходження постанов про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судових рішень по справам №400/5582/20, №400/5584/20, №400/4697/22 шляхом подання рапорту від 30.11.2023 року №2796/вн. При цьому, про надходження запитів від Головного управління ДКСУ у Миколаївській області у наведеному рапорті не доведено. Тому, станом на 30.11.2023 року строк, визначений частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця ІНФОРМАЦІЯ_2 пропущено.

Підсумовуючи, у наказі визначено, що неправомірні дії підполковника ОСОБА_5 полягають в неналежному виконанні посадових обов`язків, як начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

не здійснювалось жодних дій у період з 12.06.2023 року по 30.06.2023 року щодо повідомлення державного виконавця про виконання рішення по справі №400/4697/22;

отримані запити від 19.10.2023 року №07.1-06/2-06/5782 та від 10.11.2023 року №07.1-06/2-06/6322, які містили інформацію про стягнення виконавчого збору не були передані до діловодства ІНФОРМАЦІЯ_2 та, відповідно, не зареєстровані у відповідності до вимог Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 року №124;

не була зроблена своєчасна доповідь начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо накладення та стягнення виконавчого збору, що призвело до втрати можливості оскаржити неправомірні дії державного виконавця відповідно до частини 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», а також не здійснено направлення заявки на виділення коштів до вищого командування.

Виходячи з матеріалів службового розслідування, у наказі визначено, що вина начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_5 виражається у формі службової недбалості, неналежному виконанні вимог наказів безпосереднього начальника та керівних документів, що призвело до неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків та нанесення збитків державному бюджету.

Під час службового розслідування позивач 11.12.2023 року надав пояснення, в яких зазначив, що рішення суду у справі №400/4697/22 було виконано після відкриття виконавчого провадження внаслідок відсутності фінансування. З метою забезпечення виконання вказаного рішення позивачем оформлено відповідні розрахункові заявки, а фактичне перерахування стягувачу коштів відбулось після їх виділення на такі цілі. У письмових поясненнях позивач також підтвердив отримання від ГУ ДКСУ у миколаївській області запитів від 19.10.2023 року №07.1-06/2-06/5782 та від 10.11.2023 року №07.1-06/2-06/6322, про що ним було доведено у рапорті від 30.11.2023 року.

Разом з цим, не погоджуючись із правомірністю та обґрунтованістю наказу відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, останній звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV.

За визначенням, наведеним у статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до статтей 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається, у тому числі, шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Статтями 45, 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, догана (пункт «б»).

Відповідно до статтей 83, 84, 85, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV. Згідно із статтею 16 цього Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів виходить з того, що військова служба є державною службою особливого характеру, реалізація якої досягається професійною діяльністю громадян України, які проходять військову службу, а також дотриманням військовослужбовцями військової дисципліни, у тому числі, але без виключення, неухильним виконанням вимог законів України, статутів Збройних Сил України та наказів командирів.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений Міністерством оборони України від 21.11.2017 року №608.

За визначенням, наведеним у пункті 2 Розділу ІІ Порядку від 21.11.2017 року №608, службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Порядку від 21.11.2017 року №608 службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

ступеня вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до пунктів 1, 3, 8, 9 Розділу ІІІ Порядку від 21.11.2017 року №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Пунктом 1 Розділу ІV Порядку від 21.11.2017 року №608 передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Згідно із пунктами 1, 3 Розділу V Порядку від 21.11.2017 року №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Відповідно до пункту 1 Розділу VІ Порядку від 21.11.2017 року №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню дисциплінарному правопорушенню, встановлення ступеня вини військовослужбовця, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, є комплексним заходом службового розслідування.

Мета службового розслідування досягається всебічністю, повнотою, своєчасністю, об`єктивністю та додержанням законодавства України під час його проведення.

Всебічним, повним, об`єктивним і таким, що проведено з дотриманням вимог законів, вважатиметься службове розслідування, яке підтверджує фактичні обставини неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення, встановлені на підставі зібраних доказів правопорушення і пояснень військовослужбовця стосовно обставин правопорушення та інших осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення.

Виходячи з обставин справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності стали висновки відповідача про неналежне виконання військовослужбовцем службових обов`язків та нанесення збитків державному бюджету. Вказані висновки ґрунтуються на тому, що позивачем не виконано покладений на нього, як на керівника фінансово-економічної служби, обов`язку стосовно повідомлення державного виконавця про виконання судового рішення в адміністративній справі №400/4697/22; стосовно доведення начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 збору у виконавчих провадженнях №69374346, №69376738, №71902062 з примусового виконання судових рішень в адміністративних справах №400/5582/20, №400/5584/20, №400/4697/22, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_2 був позбавлений можливості оскаржити відповідні дії/рішення державного виконавця. Також, вказано на порушення позивачем вимог пунктів 1.12.3, 3.7.1, 3.9.2, 3.10.2 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 року №124, що виразилось в не передачі запитів ГУДКСУ від 19.10.2023 року №07.1-06/2-06/5782 та від 10.11.2023 року №07.1-06/2-06/6322, які містили інформацію про стягнення виконавчого збору, до діловодства ІНФОРМАЦІЯ_2 на реєстрацію згідно вимог зазначеної Інструкції.

Фактично висновки відповідача про допущення військовослужбовцем дисциплінарного проступку та завдання військовослужбовцем збитків полягають у неможливості оскаржити постанови виконавця про стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях внаслідок не доведення позивачем в установленому порядку інформації про наявність відповідних виконавчих стягнень та рішень виконавця.

Апеляційний суд враховує, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.12.2022 року №257 затверджено Порядок виконання судових рішень та визначення посадових осіб, відповідальних за організацію роботи з виконання рішень суду (виконавчих документів) у структурних підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У цьому наказі, відповідно до Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України, Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.20216 року №744, та з метою організації роботи з виконання рішень суду (виконавчих документів) у структурних підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено начальникам секторів, відділень, служб, груп згідно визначених обов`язків та покладених на них завдань, після отримання судового рішення, прийнятого не на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 , або виконавчих документів за таким рішенням, у тому числі вжити заходів щодо своєчасного виконання судового рішення, яке набрало законної сили, та не допущення нанесення збитків державному бюджету під час його виконання, винесення постанов про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та штрафів, а в установлених законодавством випадках забезпечити апеляційне (касаційне) оскарження судового рішення та зупинення (закриття) виконавчого провадження (пункт 2).

Відповідальними за виконання судових рішень (виконавчих документів) у ІНФОРМАЦІЯ_2 є: щодо судових рішень та виконавчих документів про стягнення грошових коштів відділ фінансового забезпечення сектору соціальних виплат (пункт 6).

Начальникам секторів, відділень, служб, груп згідно визначених обов`язків та покладених на них завдань, які відповідальні за виконання судового рішення, одночасно, у межах строків, визначених у постанові виконавця про відкриття виконавчого провадження, здійснювати виконання вимог зазначених в постанові про відкриття виконавчого провадження та направляти письмове повідомлення у виконавчу службу про вжиті заходи (пункт 7).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.12.2022 року №271 затверджено Положення про фінансову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким визначаються завдання та функціональні обов`язки відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат, повноваження керівника начальника відділу фінансового забезпечення та вимоги до його професійно-кваліфікаційного рівня.

Також, у представленій на вимогу апеляційного суду Посадовій інструкції начальника відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженої наказом військового комісара від 24.12.2021 року, не передбачено обов`язків начальника цього відділу, пов`язаних із своєчасністю виконання судових рішень, ухвалених не на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно представленого на вимогу апеляційного суду Витягу з функціональних обов`язків особового складу сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 , затверджених наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.12.2022 року, начальник відділу фінансового забезпечення зобов`язаний, у тому числі контролювати своєчасність і правильність провадження виконавчих документів згідно з чинним законодавством України, а також згідно з графіком документообігу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аналізуючи норми внутрішньо-організаційних актів ІНФОРМАЦІЯ_2 , колегія суддів встановила, що до функцій начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат не входить обов`язок з прийняття в уповноваженому органі у сфері діловодства документів, що надходять на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , та здійснювати реєстрацію документів, вести облік цих документів. З наведеного слідує правильність висновку суду першої інстанції про необґрунтованість доводів відповідача щодо допущення позивачем дисциплінарного проступку внаслідок не дотримання окремих вимог Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 року №124.

Також, виходячи зі змісту акту службового розслідування і доданих до нього документів та оспорюваного наказу, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебували виконавчі провадження №69374346, №69376738, №71902062 з примусового виконання судових рішень в адміністративних справах №400/5582/20, №400/5584/20, №400/4697/22.

В межах виконавчих проваджень №69374346 та №69376738 з виконання виконавчих листів, виданих в адміністративних справах №400/5582/20 та №400/5584/20, державним виконавцем були винесені постанови про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 виконавчого збору у загальному розмірі 52000 грн. Також, під час службового розслідування встановлено, що рішення суду були виконані ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до покладеного судом обов`язку (згідно зобов`язальної частини рішень), наслідком чого стало винесення державним виконавцем постанов про закінчення цих виконавчих проваджень. Одночасно під час службового розслідування підтверджено одержання ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідних постанов виконавця про стягнення виконавчого збору.

На своєчасність та повноту виконання судового рішення в адміністративній справі №400/4697/22 в межах виконавчого провадження №71902062 вплинули об`єктивні причини такі як відсутність коштів на рахунках та своєчасного фінансування (виділення коштів) на відповідні цілі. При цьому, під час службового розслідування підтверджено, що начальником відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 направлялись відповідні заявки до фінансового органу. Запитувані кошти надійшли на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_2 20.06.2023 року, були опрацьовані згідно платіжних інструкцій від 22.06.2023 року №3224, від 23.06.2023 року №3231 з пред`явленням до органу казначейської служби та фактично були зараховані на рахунок стягувача 26.06.2023 року. Наявною у справі постановою державного виконавця від 26.01.2024 року ВП №71902062 підтверджено надходження від боржника 28.06.2023 року інформації про перерахунок і виплату стягувачу коштів та закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням судового рішення в адміністративній справі №400/4697/22.

На переконання апеляційного суду факт не виконання судових рішень у вищенаведених адміністративних справах до відкриття виконавчих проваджень, а також надходження та одержання ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідних постанов виконавця про стягнення виконавчого збору, спростовує висновки відповідача про його необізнаність із винесенням державним виконавцем цих рішень. Як вірно зауважено судом першої інстанції та з чим погоджується апеляційний суд, відповідачем залишається не доведеною необізнаність відповідача із винесеними виконавцем рішеннями і, як наслідок, неможливість оскаржити постанови виконавця в установленому порядку з дня їх одержання.

Повторюючись, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно Витягу з функціональних обов`язків особового складу сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 , на начальника відділу фінансового забезпечення покладений обов`язок, у тому числі, контролювати своєчасність і правильність провадження виконавчих документів згідно з чинним законодавством України, а також згідно з графіком документообігу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України, Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 року №744, відповідальною за виконання судових рішень (виконавчих документів) щодо судових рішень та виконавчих документів про стягнення грошових коштів є фінансова (фінансово-економічна) служба. За цими та приведеними вище актами, на позивача не покладений обов`язок з оскарження постанов виконавця, у тому числі, стосовно стягнення виконавчого збору. Натомість, як свідчать обставини справи, судове рішення та виконавчий документ про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 коштів позивачем виконано в межах покладених зобов`язань та з урахування об`єктивних обставин, що вплинули на своєчасність виконання рішення і виконавчого документа.

Також, за визначеннями, наведеними у пунктах 4, 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 3 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

В контексті спірних правовідносин слід також враховувати, що за визначенням, наведеним у частині 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За правилами частин 2, 3, 4 статті 27 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно із частинами 5, 9 цієї статті Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

З наведеного правового регулювання слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

При цьому, нестягнутий виконавчий збір, зокрема, у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», стягується на підставі відповідної постанови виконавця, яка виконується виконавцем в порядку, встановленому цим Законом.

Виходячи з обставин справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 є стороною боржником у виконавчих провадженнях №69374346, №69376738, №71902062 з примусового виконання судових рішень в адміністративних справах №400/5582/20, №400/5584/20, №400/4697/22. Вимоги виконавчих документів не були виконані боржником до відкриття виконавчих проваджень, а отже ІНФОРМАЦІЯ_2 цілком законно мав розраховувати на стягнення з боржника виконавчого збору у межах цих виконавчих провадженнях. При цьому, як вже зазначалось вище, під час службового розслідування не встановлено, що не виконання судових рішень до відкриття виконавчих проваджень відбулось внаслідок неправомірних дій чи бездіяльності посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В даному випадку, стягнення з ОТЦК та СП виконавчого збору відбулось на виконання Закону України «Про виконавче провадження», в межах правовідносин, що регулюються цим Законом, та, відповідно, у розумінні Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» не вважається збитками ІНФОРМАЦІЯ_2 і не створює правових підстав для притягнення посадових осіб до матеріальної відповідальності.

Підсумовуючи вищенаведене у сукупності, колегія суддів доходить висновку про недоведеність відповідачем тієї обставини, що стягнення з ОТЦК та СП виконавчого збору відбулось через порушення позивачем службової дисципліними, не виконання ним службових обов`язків, а також внаслідок вини позивача, необґрунтовано зв`язок правопорушення з виконанням позивачем обов`язків військової служби і причинний зв`язок між діями військовослужбовця та стягненням з ОТЦК та СП виконавчого збору.

У зв`язку із чим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про неправомірність наказу відповідача в частині притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі.

Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до положень статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 08.10.2024 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв