Справа № 420/34338/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 р. Категорія 112010200м. ОдесаСправа № 420/34338/23
Перша інстанція: суддя Токмілова Л.М.,

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що позивач звертався до пенсійних органів про призначення пенсії за віком, однак отримав відмову, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, а саме не зарахування періодів роботи на території російської федерації. На думку позивача, трудовий стаж за період роботи на території рф з 17.11.1992 по 22.10.1999 та з 15.08.2000 по 28.12.2001 підлягає врахуванню при призначенні пенсії, а посилання на припинення участі рф в Угоді, так само, як і прийняття постанови КМУ від 29.11.2022 №1328, не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи, адже такий стаж набутий позивачем до ухвалення відповідних рішень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.01.2023 №03 та рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.05.2023 №03 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, а також рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 20.07.2023 №5610-5359/Т-02/8-2100/23. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи на території РФ з 17.11.1992 року по 22.10.1999 року та з 15.08.2000 року по 28.12.2001 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.08.1978 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що рішення за заявами про призначення пенсії за віком позивача приймалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, жодних рішень відносно заяв про призначення пенсії за віком позивачеві апелянтом не приймалося. Не погодившись із прийнятими рішеннями про відмову в призначенні пенсії за віком, у липні 2023 року позивач звернувся у порядку, передбаченому, Законом України Про звернення громадян, із заявою про перегляд прийнятого рішення про відмову в призначенні пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, оскільки, позивач не перебуває на обліку зазначеного органу Пенсійного фонду, його заяву передано до апелянта, оскільки зареєстрований він в м. Херсон. 20 липня 2023 року Головним управлінням надано відповідь № 5610-5359/Т-02/8- 2100/23 на звернення ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивач зазначає, що припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в зарахуванні стажу роботи за період з 17.11.1992 по 22.10.1999 р. та з 15.08.2000 по 28.12.2001 р., адже такий стаж набутий до ухвалення відповідних рішень.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що у зв`язку з перебуванням в якості внутрішньо-переміщеної особи у м. Київ, ОСОБА_1 03.01.2023 року звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком.

Враховуючи принцип екстериторіальності, заяву позивача від 03.01.2023 року розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та прийнято рішення від 12.01.2023 №03, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України №1058-IV та не враховано періодів роботи на території рф з 17.11.1992 по 22.10.1999 та з 15.08.2000 по 28.12.2011 у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення з рф.

У зв`язку з перебуванням в якості внутрішньо-переміщеної особи у м. Миколаїв, ОСОБА_1 16.05.2023 року вдруге звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Враховуючи принцип екстериторіальності, заяву позивача від 16.05.2023 року розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та прийнято рішення від 24.05.2023 №03, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України №1058-IV та не враховано періодів роботи на території рф з 17.11.1992 по 22.10.1999 та з 15.08.2000 по 28.12.2011 у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення з рф.

27.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Пенсійного фонду України щодо перегляду рішень про відмову в призначенні пенсії за віком.

Листом від 20.07.2023 №5610-5359/Т-02/8-2100/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області зазначено, що рішення про відмову в призначенні пенсії прийняті відповідно до норм діючого законодавства.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням наявності рішень, якими позивачу відмовлено в зарахуванні спірних періодів до загального страхового стажу, та з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та на підставі ч.4 ст.245 КАС України визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.01.2023 №03, рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.05.2023 №03 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 20.07.2023 №5610-5359/Т-02/8-2100/23. При цьому, суд враховує, що оскільки органом, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, тому задоволені вимоги позивача зобов`язального характеру застосовуються судом саме до ГУ ПФУ в Херсонській області.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду частково погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться у системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше (абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.

За частиною першою статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя статті 44 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення(перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Положеннями ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В той же час, відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як передбачено п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 29.08.1978 року в період з 17.11.1992 року по 22.10.1999 рік позивач працював в Центральній морській геолого-геофізичній експедиції рф, з 15.08.2000 року по 28.12.2001 рік в АО "Южморгеология" - рф.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка АО "Южморгеологии" від 17.09.2021 року №37, в якій зазначено, що ОСОБА_1 з 17.11.1992 року по 22.10.1999 року та з 15.08.2000 року по 28.12.2001 рік працював повний робочий день в АО "Южморгеология" раніше Центральна геолого-геофізична експедиція.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію за віком, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Також суд зазначає, що рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 № 01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Зазначена Угода діяла, як на момент роботи позивача у спірний період так і на момент отримання ним довідки АО "Южморгеологии".

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», вихід України з цієї Угоди, та згідно якої зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України з 19.06.2023 року.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 19 червня 2023 року, Україна як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пенсійним органом було протиправно відмовлено в призначенні позивачу пенсії, оскільки позивачу не було зараховано спірний період роботи до страхового стажу.

Позивач просив суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи на території РФ з 17.11.1992 по 22.10.1999, з 15.08.2000 по 28.12.2001.

Разом із тим, такі протиправні дії відображені в прийнятих рішеннях Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.01.2023 №03 та Головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.05.2023 №03.

При вирішенні питання щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд виходить із того, що відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням наявності рішень, якими позивачу відмовлено в зарахуванні спірних періодів до загального страхового стажу, та з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та на підставі ч.4 ст.245 КАС України визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.01.2023 №03 та рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.05.2023 №03.

Що стосується вимог визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області суд апеляційної інстанції зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що із заявами про призначення пенсії за віком позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішення за заявами про призначення пенсії за віком Позивача приймалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

27.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Пенсійного фонду України, у якій просив переглянути його особисту справу про призначення пенсії за віком.

Пенсійним фондом України його заяву передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Листом від 20.07.2023 №5610-5359/Т-02/8-2100/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області зазначено, що рішення про відмову в призначенні пенсії прийняті відповідно до норм діючого законодавства.

Отже, позивач не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком та вказаним пенсійним органом не приймалось з цього приводу жодних рішень, а тому дії останнього під час надання відповіді листом від 20.07.2023 №5610-5359/Т-02/8-2100/23 були правомірними.

Також, суд апеляційної інстанції вважає помилковими твердження позивача, що дії стосовно зарахування стажу роботи мають бути здійснені ГУ ПФУ у Херсонській області, з огляду на наступне.

Пунктом 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку №22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно з вимогами пункту 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно з пунктом 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення щодо неї позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яке прийняло останнє рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, є уповноваженим органом, який має право приймати рішення про призначення позивачу пенсії за віком, а прийнявши таке рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії.

При вирішенні питання щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд виходить із того, що відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та на підставі ч.4 ст.245 КАС України зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи на території РФ з 17.11.1992 року по 22.10.1999 року та з 15.08.2000 року по 28.12.2001 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.08.1978 року та повторно розглянути заяву позивача від 16.05.2023 року.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішенням було неправильно застосовані норми матеріального права, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року по справі № 420/34338/23, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.01.2023 №03 та рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.05.2023 №03 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи на території РФ з 17.11.1992 року по 22.10.1999 року та з 15.08.2000 року по 28.12.2001 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.08.1978 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.05.2023 року.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький