Справа № 140/7376/24
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7376/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення; зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - далі ГУ ПФУ у Харківській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.04.2024 №66 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу роботи період з 01.06.2001 по 05.04.2024 на посаді санітарки та молодшої медичної сестри (палатної) та повторно розглянути заяву щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, однак рішенням ГУ ПФУ в Харківській області №66 від 12.04.2024 року було відмовлено у призначення пенсії у зв`язку із відсутність пільгового стажу за Списком №2. До пільгового стажу не зараховано довідку №7 від 03.04.2024 року, оскільки посада з 01.06.2001 року в довідці не відповідає посаді в трудовій книжці, та посада санітарки відсутня в атестації №7 від 12.01.1998 року.

Таке рішення позивач вважає протиправним, покликаючись на те, що вона з 01.06.2001 по 05.04.2024 працювала на посадах санітарки палатної та молодшої медичної сестри (палатної) та її загальний страховий стаж становить 31 рік 5 місяців 10 днів, з них понад 10 років на роботах із шкідливими умовами праці; на момент звернення із заявою їй виповнилося 54 роки 2 місяці 29 днів, тому виконуються умови для призначення пенсії на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

З урахуванням наведеного позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.37).

Відповідач, у відзиві на позовну від 12.09.2024 №2000-0804-8/161961 (а.с.49-51) позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову повністю. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що на час звернення ОСОБА_1 з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список №2), Позивач не досягла пенсійного віку та у неї відсутній необхідний пільговий стаж, що не дає права для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Право на пенсію позивач набуде з 07.01.2033.

Крім того, до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.06.1989 року:

- період з 14.06.1989 по 31.03.1993, оскільки відсутня печатка установи при звільненні з роботи;

- період з 01.04.1993 по 31.08.1993, оскільки відсутня назва організації, в яку зараховано заявницю.

Також, до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи з 01.06.2001 по 05.04.2024, згідно довідки про підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №7 від 03.04.2024, оскільки посада в довідці не відповідає посаді в трудовій книжці, також посада санітарки відсутня в атестації № 7 від 12.01.1998 року.

Відтак, рішення ГУ ПФУ в Харківській області №66 від 12.04.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 в зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п.2 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є правомірним, законним, та ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило. Сторони скористались своїм правом щодо подання заяв по суті справи.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 05.04.2024 звернулася за адресою свого місця проживання до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуло ГУ ПФУ в Харківській області.

За наслідками розгляду заяви, прийнято рішення №66 від 12.04.2024 про відмову у призначенні пенсію за віком на пільгових умовах; в якості підстави зазначено відсутність необхідного пільгового стажу (10 років) (а.с.7-8).

Зазначено до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи з 01.06.2001 по 05.04.2024, згідно довідки про підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №7 від 03.04.2024, оскільки посада в довідці не відповідає посаді в трудовій книжці, також посада санітарки відсутня в атестації № 7 від 12.01.1998 року.

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, звернулась до суду.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом №1058-ІV.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Поряд з тим пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників передбачена статтею 114 Закону №1058-IV.

Так відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За приписами пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що призначення пенсії за віком на пільгових умовах є додатковою соціальною гарантією для осіб, які, зокрема виконували певні професійні функції на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо підстав відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 , суд зазначає, що питання призначення пенсій на пільгових умовах за Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731; далі Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (зі змінами, далі Порядок №637), обумовлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У позивача наявна трудова книжка серії НОМЕР_1 (а.с.9-14), про надання якої не заперечує відповідач. Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 працювала в Олицькому психоневрологічному інтернаті: 01.06.2001 зарахована на посаду санітарки (наказ від 24.05.2006 №35), 02.01.2002 перейменована посада санітарки на молодшу медичну сестру (палатну) (наказ від 02.01.2002 №7а), 20.02.2007 має право на пільгову пенсію по списку №2 (наказ 20.02.2007 №15).

Вказані періоди роботи також підтверджено довідкою Олицького психоневрологічного інтернату від 03.04.2024 №8 (а.с.27). Тут же зазначено періоди перебування ОСОБА_1 у відпустках без збереження заробітної плати та у відпустках по догляду за дитиною. Ця довідка була надана відповідачу.

Відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право а пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СССР від 26 січня 1991 року №10, право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, які безпосередньо обслуговують хворих в туберкульозних і інфекційних установах, відділеннях, кабінетах: середній та молодший медичний персонал (розділ XXVI. Установи охорони здоров`я і соціального захисту; позиція 2260000а).

Те саме стосується Списків №2 (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 - розділ XXIV, позиція 2260000а, постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 - розділ XXIV, позиція 24г, постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461 - розділ XXIV).

Як встановлено судом, професія, за якою працювала позивач у вказані періоди, віднесена до Списку 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які затверджені постановою КМУ від 26.01.1991 №10 - код професії КП-5132 (а.с.16,18,23,25).

Таким чином, суд вважає, що надані відповідачу трудова книжка та довідка від 03.04.2024 №8 (які містять відомості про посаду, характер виконуваної роботи, посилання на накази) підтверджують періоди роботи позивача із шкідливими умовами праці згідно із Списком №2, а окремі недоліки довідки (які конкретно відповідач не конкретизував) не можуть позбавляти позивача права на пільгову пенсію за віком.

При цьому суд зауважує, що відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV, підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №41/26486, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 21 грудня 2022 року №28-2) відповідач не був позбавлений можливості провести перевірку достовірності відомостей умов праці чи інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію.

При вирішенні спору суд також виходить з того, що відповідач не заперечує ту обставину, що позивач виконувала роботи за посадами, які передбачені відповідними Списками, чинними на період її роботи. При цьому у матеріалах справи відсутні дані про проведення атестації робочого місця позивача.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (зі змінами) установлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. №461 (Офіційний вісник України, 2016 р., №60, ст. 2044), а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а, які полягають у тому, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. За таких обставин з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 року у справі №21-6501а15 щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Суд також зауважує, що згідно з пунктом 1.8 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846№22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі змінами; далі Порядок №22-1), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Однак при розгляді заяви відповідач не повідомляв про необхідність подання позивачем додаткових документів.

Суд, враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а, у цій справі дійшов висновку про те, що відсутність даних про проведення атестації робочого місця не може бути самостійною та достатньою підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи та не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки наявність такого стажу підтверджена поданими позивачем документами.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (05.04.2024) позивач досягла необхідного віку (54 роки), у неї наявний достатній страховий та пільговий стаж (не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах за Списком №2), тому у відповідача ГУ ПФУ в Харківській області були відсутні правові підстави для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 12.04.2024 №66 є протиправним й підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періодів роботи: з 01.06.2001 по 05.04.2024, суд зазначає наступне.

Згідно з Довідником кодів підстав обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року № 511:

- код підстави «ЗПЗ013Б1» з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Таким чином зазначений період роботи позивача слід зарахувати до її пільгового стажу.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

На підставі наданих частиною третьою статті 245 КАС України повноважень суд вважає, що у цьому разі з метою відновлення прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, підлягає задоволенню і позовна вимога про зобов`язання відповідача ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням висновків суду наведених у цьому рішенні.

Відтак позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1 221,20 грн, що підтверджується квитанцією від 15.07.2024 платіж № (а.с.5).

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 1 221,20 грн. Доказів про понесення інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська область, місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під, 2 поверх, ) про визнання протиправним та скасування рішення; зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.04.2024 №66 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи період з 01.06.2001 по 05.04.2024 на посаді санітарки та молодшої медичної сестри (палатної) та повторно розглянути заяву від 05.04.2024 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судові витрати у сумі 1 221,20 грн (одна тисяча двісті двадцять одну гривню 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський