Справа № 940/1069/24
Суддя: Мандзюк С. В.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

10.10.2024 Провадження по справі № 2-а/940/12/24
Справа № 940/1069/24

РІШЕННЯ

Іменем України

10 жовтня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судового засідання Мудрик Н.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Тетієві Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати постанову серії 4АВ № 05766930 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

Позовна заява мотивована тим, що за юридичною особою КП «Комунальне некомерційне підприємство «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетіївської міської ради зареєстровано автомобіль SUZUKI VITARA, н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном НОМЕР_2 .

19.08.2024 керівник зазначеного підприємства ОСОБА_1 отримав постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шевченко Т.Ю. від 19.08.2024 у виконавчому провадженні № 75833162.

В той же день, як зазначає позивач, він дізнався, що вказану постанову було винесено на підставі постанови серії 4АВ № 05766930 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) від 29.04.2024, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, із застосуванням штрафу у розмірі 340 гривень.

Позивач стверджує, що 29.04.2024 за кермом автомобіля SUZUKI VITARA, н.з. НОМЕР_1 , перебував водій підприємства ОСОБА_2 , а не він, що підтверджується відповідними документами. Також вказує, що оскаржувана постанова не містить жодного посилання на докази.

З огляду на зазначене, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 29.08.2024 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

01.10.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує, що на підставі інформаційних файлів за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, 29.04.2024 інспектором Департаменту патрульної поліції Верещагіним О.О. складено постанову серії 4АВ № 05766930 про притягнення до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та накладено на відповідальну особу ОСОБА_1 штраф у сумі 340 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП. Правопорушення було зафіксовано технічним засобом Каскад, 032-1219, який, як зазначає відповідач, відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги», та має свідоцтво про повірку № 22-01/29749, термін його дії до 17.11.2024.

Разом з тим, представник відповідача зауважує, що аналіз усіх наявних доказів, у тому числі відеофіксації та фотокарток автомобіля SUZUKI VITARA, н.з. НОМЕР_1 , дає підстави стверджувати, що факт перевищення встановленого обмеження швидкості доведений в повній мірі.

Також, на думку представника відповідача, при складанні оскаржуваної постанови, інспектором Департаменту патрульної поліції, з урахуванням положень статей 14-2, 279-1 КУпАП, було правильно визначено суб`єкта адміністративної відповідальності, оскільки транспортний засіб SUZUKI VITARA, н.з. НОМЕР_1 , зареєстровано за юридичною особою КП «КНП Тетіївський ЦПМСД», керівником якої є ОСОБА_1 .

Отже, зважаючи на викладене, представник відповідача вважає, що оскаржувана постанова серії 4АВ № 05766930 від 29.04.2024 є обґрунтованою та законною (а. с. 24-52).

Крім того, 01.10.2024 до суду разом із відзивом на позовну заяву надійшла заява про залишення позову без розгляду, оскільки, на думку представника відповідача, позивачем не дотримано вимоги щодо строків звернення до суду з позовною заявою (а. с. 53-67).

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, щодо поданої Департаментом патрульної поліції заяви про залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 оскаржує постанову серії 4АВ № 05766930 про притягнення до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції 29.04.2024. З позовом до суду позивач звернувся 29.08.2024.

В обґрунтування своїх доводів представник Департаменту патрульної поліції зазначив, що оскаржувана постанова набула законної сили 29.05.2024, строк подання позовної заяви про оскарження постанови сплинув 10.06.2024, до суду позивач звернувся 29.08.2024, тобто з порушенням десятиденного строку, передбаченого статтею 286 КАС України.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Зокрема, ч. 2 ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» вказав, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 оскаржує постанову серії 4АВ № 05766930 про притягнення його до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції 29.04.2024. Водночас, з позовом до суду позивач звернувся 29.08.2024.

В обґрунтування своїх доводів представник Департаменту патрульної поліції зазначив, що оскаржувана постанова набрала законної сили 29.05.2024, строк подання позовної заяви про оскарження постанови сплинув 10.06.2024, до суду позивач звернувся 29.08.2024, тобто з порушенням десятиденного строку, передбаченого статтею 286 КАС України.

Разом з тим, із матеріалів заяви Департаменту патрульної поліції вбачається, що зазначена постанова, яка надсилалась позивачу ОСОБА_1 за місцем його проживання, не була доставлена позивачу та повернулась з відміткою Укрпошти: «адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому, зміст позовної заяви та матеріалів справи свідчать про те, що позивачу стало відомо про оскаржувану постанову 19.08.2024, коли він отримав постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шевченко Т.Ю. від 19.08.2024 у виконавчому провадженні № 75833162.

Отже, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів вручення позивачу копії оскаржуваної постанови, суд не вважає за необхідне під час розгляду цієї справи застосовувати наслідки пропуску позивачем строку звернення до суду.

Водночас, судом встановлено, що 29.04.2024 інспектором Департаменту патрульної поліції Верещагіним О.О. винесено постанову серії 4АВ № 05766930 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, за змістом якої, 29.04.2024 о 08 год. 09 хв. за адресою м. Київ, Дніпровська набережна/Причальна особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год., чим порушила п. 12.9. (б) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. За вчинене правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а. с. 6).

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 не погоджується із цією постановою з мотивів, що він не є суб`єктом адміністративної відповідальності, фактично зазначене правопорушення було вчинено водієм підприємства ОСОБА_2 .

На підтвердження зазначених обставин, позивач надав до матеріалів позовної заяви: копію посвідчення про відрядження водія ОСОБА_2 до м. Біла Церква на підставі наказу від 26.04.2024 № 23; копію подорожнього листа легкового автомобіля від 29.04.2024; копію акта службового розслідування від 21.08.2024 (а. с. 10, 11, 12).

Так, Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. ст. 122 КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення Правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 1 ст. 122 КУпАП..

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Відповідно до ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

З наведених норм вбачається, що у випадках, коли транспортний засіб зареєстровано за юридичною особо, то відповідальною особою за забезпечення безпеки дорожнього руху є або керівник цієї юридичної особи, або працівник, відомості про якого мають бути внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів як про належного користувача.

Як встановлено судом, згідно з тимчасовим реєстраційним талоном серії НОМЕР_2 , транспортний засіб SUZUKI VITARA, н.з. НОМЕР_1 , зареєстровано за юридичною особою КП «КНП Тетіївський ЦПМСД». Керівником цієї юридичної особи є ОСОБА_1 , що не заперечується позивачем.

Водночас, відомості щодо водія ОСОБА_2 , як належного користувача зазначеного транспортного засобу, позивачем до матеріалів справи долучено не було.

З огляду на зазначене, на переконання суду, за вказане правопорушення відповідальну особу ОСОБА_1 , як керівника юридичної особи, правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

При цьому, в позовній заяві як підставу для скасування оскаржуваної постанови позивач вказував, що він не вчиняв адміністративного правопорушення та за кермом перебував водій підприємства ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд зазначає, що нормами ст. 279-3 КУпАП передбачені правила звільнення від адміністративної відповідальності саме у випадках коли особа, яку притягнуто до відповідальності, дійсно не вчиняла інкримінованого їй адміністративного правопорушення, яке відбувається шляхом заміни суб`єкта адміністративного правопорушення з метою індивідуалізації покарання.

Відповідно до п. 4 Порядку звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2017 № 833 (далі - Порядок № 833), заявник подає заяву особисто в письмовому вигляді українською мовою (заповнюється машинодруком або від руки розбірливо без виправлень) за умови його ідентифікації та незалежно від місця реєстрації безоплатно до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції. Типовий зразок заяви розміщується на офіційних веб-сайтах МВС та Національної поліції. Заява також може бути подана через офіційний веб-сайт МВС за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Отже, законодавством передбачено лише два можливих способи звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції - особисто до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції або через офіційний веб-сайт МВС за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Однак, матеріли справи не містять доказів звернення особисто або через офіційний веб-сайт МВС особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, зокрема ОСОБА_2 , до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, документа (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Інші доводи, зазначені позивачем у позовній заяві, суд вважає його позицією захисту з метою уникнення відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Визначений правовою нормою ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19.

З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення застосовано без порушень, в межах санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Більш того, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.

З огляду на зазначене вище, суд вважає за необхідне відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позову про скасування постанови.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, тому понесені судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, покладаються на позивача.

Зрештою, Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Відтак, у контексті наведеного, суд вважає обґрунтування цього рішення достатнім.

Керуючись статтями 7, 9, 14-1, 14-2, 122, 245, 251, 268, 279-3, 280, 283 КУпАП, статтями5, 6, 73, 77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.В.МАНДЗЮК