Справа № 280/7030/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Справа № 280/7030/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м.Одеса, вул. Канатна, буд. 83; ),

Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23; ),

Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; )

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Одеській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Черкаській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 3, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 30.01.2024 року № 57 та рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 08.02.2024 року №57 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.01.2024 року із зарахуванням до загального стажу роботи періодів роботи згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 .

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Мар`єнко В.Ю., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 26.07.2024 серія АР №1187895.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що відповідачі 1,2 відмовили позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу внаслідок не зарахування трудової книжки НОМЕР_2 від 09.09.1980, оскільки в трудовій книжці допис дати народження зроблений з порушенням чинного законодавства. Позивач з рішенням відповідачів 1,2 щодо відмови в призначенні пенсії за віком через нестачу страхового стажу не згодна, вважає дії відповідача такими, що порушують її право на соціальний захист та пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією та законами України. Вказує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Крім того, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 31.07.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 09.08.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано від ГУ ПФУ в Запорізькій області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача, на підставі яких приймались оскаржувані рішення.

14.08.2024 відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що рішенням №57 від 30.01.2024 ГУ ПФУ в Одеській області відмовлено в призначенні пенсії за віком позивачу відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV), оскільки відсутній належним чином підтверджений страховий стаж. У позивача в наявності із необхідних 30 років лише 27 років 06 місяців 29 днів страхового стажу, що не дає право на призначення пенсії. В розрахунок страхового стажу відсутні підстави зарахувати періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 09.09.1980, оскільки на її першій сторінці дату народження власника внесено не в повному обсязі (не зазначено число та місяць народження), тобто цей запис внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Отже, вказані обставини суперечать вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, Порядку №637, п. 2.1. Порядку №22-1, ст. 24, 26 Закону №1058-IV та слугували підставою для прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 28.06.2024. Інші документи, які підтверджують ці обставини не надано. Так, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Однак, позивачем інші документи, які підтверджують ці обставини не надано, тому виключається належне підтвердження періоду навчання та стажу. Враховуючи на викладені обставини в їх сукупності, вважає, що дії Головного управління є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, Законах України, роз`яснювальних листах органів Пенсійного фонду, а відтак позовна заява є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення. Просить відмовити у задоволенні позову.

26.08.2024 відповідач 3 подав витребувані докази та відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 25.01.2024 та 01.02.2024 позивач звернулася із заявами про призначення пенсії за віком. Заяву позивача від 25.01.2024 за принципом екстериторіальності передано на розгляд до ГУ ПФУ в Одеській області. За результатами розгляду вищевказаної заяви прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком №57 від 30.01.2024. У цьому рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж становить 30 років. Страховий стаж особи становить 27 років 6 місяців. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_3 від 09.09.1980, оскільки на першій сторінці трудової книжки дату народження власника внесено не в повному обсязі (не зазначено число та місяць народження). Підрозділом, відповідальним за розгляд заяви позивача про призначення пенсії за віком від 01.02.2024, було визначено ГУ ПФУ в Черкаській області, яким за результатами розгляду даної заяви було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком №57 від 08.02.2024. У цьому рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж становить 30 років. Страховий стаж особи становить 27 років 6 місяців 29 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника від 09.09.1980 серія НОМЕР_3 , оскільки записи внесені із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом МПУ, МІОУ та МСЗНУ №58 від 29.07.1993 - на титульній сторінці не повністю вказано дату народження власника (не зазначено число та місяць народження). З посиланням на п. 2.2 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162) зазначає, що заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. У пункті 2.11 Інструкція № 162 зазначено, що першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печаткою відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка. З аналізу вищезазначених норм вбачається, що іншого порядку заповнення трудової книжки законодавством не передбачено. Таким чином, підстави для врахування зазначених періодів були відсутні. Просить відмовити у задоволенні позову.

28.08.2024 відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивач 01.02.2024 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності виконавцем визначено ГУ ПФУ в Черкаській області та за розглядом заяви позивача 08.02.2024 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком. Загальний страховий стаж позивача становить 27 років 6 місяців 29 днів. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи згідно трудової книжки від 09.09.1980 серії НОМЕР_4 , оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції № 58 (на титульній сторінці не повністю вказано дату народження). Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Просить відмовити у задоволенні позову.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням пенсійного віку 60 років, 25.01.2024 звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі-Порядок 22-1), з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Заява позивача від 25.01.2024 про призначення пенсії за віком в порядку екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Одеській області.

Рішенням від 30.01.2024 № 57, прийнятим ГУ ПФУ в Одеській області, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. В обґрунтування рішення зазначено, що право на призначення пенсії за віком після 60 років мають особи за наявності страхового стажу 30 років. Страховий стаж особи становить 27 роки 06 місяців. За доданими документами до страхового стажу не зарахована трудова книжка НОМЕР_2 від 09.09.1980, оскільки на першій сторінці трудової книжки дату народження власника внесено не в повному обсязі (не зазначено число та місяць народження). Враховуючи вищевикладене прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

01.02.2024 позивач повторно звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заява позивача від 01.02.2024 про призначення пенсії за віком розглянута ГУ ПФУ в Черкаській області.

Рішенням від 08.02.2024 № 57, прийнятим ГУ ПФУ в Черкаській області, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. В обґрунтування рішення зазначено, що право на призначення пенсії за віком після 60 років мають особи за наявності страхового стажу від 30 років. Страховий стаж особи становить 27 роки 6 місяців 29 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 09.09.1980, оскільки записи внесені із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом МПУ, МІОУ та МСЗНУ №58 від 29.07.1993 на титульній сторінці не повністю вказано дату народження власника (не зазначено число та місяць народження). Враховуючи вищевикладене прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погодившись з рішеннями про відмову в призначенні пенсії за віком, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 1- 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як передбачено п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993р. №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За приписами п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93, № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 (далі Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1.2 Інструкції № 58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Пунктом 2.1 Інструкції № 58 передбачено, що трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

За приписами п.2.8 Інструкції № 58 якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні положення містить Інструкція №162, яка була чинною на дату заповнення трудової книжки позивача, вказану та титульному аркуші (09.09.1980)

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.

До матеріалів справи надано копію трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 09.09.1980, дослідивши яку суд встановив, що на першому аркуші зазначено дату народження позивача «1963 рік», при цьому, титульний аркуш трудової книжки позивача містить підпис особи роботодавця, відповідальної за видачу трудових книжок, а також печатку підприємства.

Так, за змістом оскаржуваних рішень, періоди роботи позивача відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 09.09.1980, не враховано до страхового стажу позивача через те, що не повністю вказано дату народження власника (не зазначено число та місяць народження) з порушенням норм Інструкції № 58.

Втім, суд зауважує, що Верховний Суд в постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а зазначив, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд в постанові від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, за внесення яких вона не була відповідальна. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу. Зазначене дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист.

Аналіз записів щодо періодів трудової діяльності позивача, про які містяться записи в трудовій книжці НОМЕР_2 від 09.09.1980, у співвідношенні з даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо позивача які відповідачами визнаються, свідчать про те, що в частині періодів, підтверджених відомостями Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та визнаних відповідачами, такі періоди збігаються з даними трудової книжки НОМЕР_2 від 09.09.1980, отже, відсутні підстави вважати, що трудова книжка НОМЕР_2 від 09.09.1980 належить іншій особі, ніж позивачу.

Саме по собі не зазначення роботодавцем повної дати народження позивача при первісному заповненні трудової книжки не може слугувати безумовною підставою для невизнання такої трудової книжки як документа, що підтверджує стаж роботи, оскільки відмова в призначенні пенсії з посиланням на такі формальні недоліки є непропорційним втручанням у гарантоване Конституцією України право особи на забезпечення у старості пенсією за віком, заслуженою попередньою працею.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд зазначає, що доводи відповідачів щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 09.09.1980 є безпідставними та необґрунтованими.

Наведене у сукупності дозволяє дійти висновку, що відповідачі безпідставно не зарахували до страхового стажу позивача періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 09.09.1980 та відмовили з цих підстав у призначенні пенсії позивачу, а тому рішення від 30.01.2024 № 57 та рішення від 08.02.2024 №57 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, в цій частині позовних вимог позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.01.2024 року із зарахуванням до загального стажу роботи періодів роботи згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 , є передчасним.

Суд звертає увагу, що розрахунок страхового стажу віднесено до компетенції органів пенсійного фонду, які здійснюють покладену на них функцію за встановленою процедурою, зокрема, перевіряють подані документи на відповідність вимогам закону, перевіряють зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта, уточнюють інформацію про факт роботи тощо. Адже право особи на одержання пенсії може бути установлено виключно на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Суд зазначає, що підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії за віком були формально неповні відомості на титульному аркуші трудової книжки про дату народження позивача, тобто трудову книжку не визнано як документ, який підтверджує страховий стаж.

Отже відповідачі не здійснювали перевірку змісту трудової книжки щодо конкретних записів про періоди трудової діяльності, інформація про які відсутня в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, їх належне оформлення, відповідність вимогам чинного законодавства, не уточнювали інформацію про факт роботи позивача в ці періоди, тощо.

Суд не може перебирати на себе функцію органу Пенсійного фонду та замість нього здійснювати перевірку документів, на підставі яких визначається страховий стаж, здійснювати обчислення дійсного страхового стажу позивача та визначати його достатність для призначення пенсії за віком, оскільки це суперечить завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, з метою відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача 1 (як суб`єкта, який першим допустив порушення прав позивача у спірних правовідносинах, та з урахуванням того, що право на отримання пенсії за віком з певного часу пов`язується законодавцем, у тому числі, із датою звернення до органу Пенсійного фонду із відповідною заявою), повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 25.01.2024 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, врахувавши при обчисленні страхового стажу позивача трудову книжку НОМЕР_2 від 09.09.1980 як основний документ, що підтверджує стаж роботи.

З огляду на обраний судом спосіб захисту порушеного права, відсутні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області виплачувати пенсію, оскільки такі вимоги є передчасними, отже в задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Запорізькій області необхідно відмовити.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2906,88 грн, інших судових витрат не заявлено.

Враховуючи висновок суду про наявність підстав для часткового задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області в сумі 968,96 грн, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Черкаській області в сумі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 30.01.2024 року №57, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення від 08.02.2024 року №57, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 25.01.2024, подану ОСОБА_1 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, врахувавши при обчисленні страхового стажу ОСОБА_1 трудову книжку НОМЕР_2 від 09.09.1980 як основний документ, що підтверджує стаж роботи.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати зі сплати судового збору сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судові витрати зі сплати судового збору сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, місцезнаходження: 65107, м.Одеса, вул. Канатна, буд. 83; .

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, місцезнаходження: 18000, м.Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23; .

Відповідач 3 - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 08.10.2024.

Суддя М.О. Семененко