Справа № 640/10237/21
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року справа №640/10237/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністества юстиції м. Київ скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 , що діє як законний представник в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач) з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить:

скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінської Катерини Михайлівни від 01.03.2021 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчого збору у розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про стягнення з малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчого збору у розмірі 10 000,00 грн діяв всупереч вимогам чинного законодавства України, оскільки малолітня дитина не має повної цивільної дієздатності та державним виконавцем не взято до уваги фактичне виконання в повному обсязі, отже не дотримався вимог, передбачених частиною другою ст.2 КАС України та порушив права малолітньої дитини.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін; запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву та витребувано матеріали виконавчого провадження.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано.

На виконання вимог ухвали суду від 18.05.2021 відповідачем надіслано копії матеріалів виконавчого провадження.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», який набрав чинності 15.12.2022 ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На адресу Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна вказана справа, яку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Маричу Є.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 прийнято адміністративну справу до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку, визначеному положеннями статті 287 КАС України.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча про розгляд справи повідомлені належним чином, подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, за згодою сторін, суд перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 755/9113/19, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 27.11.2020 про усунення перешкод ОСОБА_3 у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Заступником начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дардою І.М., на підставі заяви стягувача, постановою від 16.12.2020 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.

Стягувачем вказано ОСОБА_3 , боржником - ОСОБА_2 .

Вказаною постановою зобов`язано боржника ( ОСОБА_2 ) виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

01.03.2021 старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінською К.М., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_4 на підставі п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, згідно акту державного виконавця від 18.02.2021.

01.03.2021 старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінською К.М. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні НОМЕР_4.

Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору з малолітньої дитини протиправною, позивач звернулася із даним позовом до суду в інтересах своєї малолітньої дитини.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 3 цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 6 статті 26 Закону №1404-VІІІ за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2020 Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/9113/19 про усунення перешкод ОСОБА_3 у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 та виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

У постанові від 16.12.2020 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 з виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів, тобто до 18.01.2021.

06.01.2021 ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 , направила відповідачу заяву, в якій повідомила, що рішення суду щодо виселення ОСОБА_2 виконано ще до відкриття виконавчого провадження та малолітній ОСОБА_6 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , просила винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_7 від 06.01.2021, адресована заступнику начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дарді І.М., в якій ОСОБА_7 повідомила, що на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на 16.12.2020 ОСОБА_2 не проживав у квартирі АДРЕСА_1 , що саме вона проживає у вказаній квартирі, про що міститься відмітка у паспорті, рішення суду про її виселення не ухвалювалось, саме у ОСОБА_7 знаходяться ключі від квартири, де знаходиться лише її майно.

Однак, вказана заява ОСОБА_7 , а також заява позивача від 06.01.2021, у поданих відповідачем матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_3 відсутні.

Крім того, згідно акту мешканців будинку від 17.02.2021, завіреного начальником ЖЕД, АДРЕСА_2 в квартирі дійсно фактично проживає та зареєстрована ОСОБА_7 .

Суд зазначає, що акт старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінської К.М. від 18.02.2021 підтверджує факт виконання позивачем рішення суду, однак в даному акті державним виконавцем не зазначено дату виконання позивачем рішення суду.

Отже, виконавче провадження № НОМЕР_3 було закінчено на тій підставі, що рішення згідно з виконавчим документом було фактично виконано.

Частиною 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

За приписами статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина 3).

Водночас, згідно з частиною 9 статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів виконання позивачем рішення суду вже після відкриття виконавчого провадження.

В даному випадку, оскільки відповідачем не спростовано доводи позивача та не доведено належними і допустимими доказами виконання рішення суду вже після відкриття виконавчого провадження, суд вважає, що мають бути застосовані положення частини 9 статті 27 Закону №1404-VІІІ, які передбачають випадок, в якому виконавчий збір не стягується.

Поряд з цим, суд також вважає за необхідне зазначити, що статтею 15 Закону №1404-VІІІ передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З наявних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

В розумінні статті 31 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, є малолітньою особою.

Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду (ч. 2 ст. 31 ЦК України).

Згідно частини першої статті 242 Цивільного кодексу України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Як визначено частиною 2 статті 16 Закону №1404-VІІІ діти та особи, визнані судом недієздатними, реалізують свої права та виконують обов`язки, пов`язані з виконавчим провадженням, відповідно до вимог закону через своїх законних представників.

В контексті викладеного, суд зазначає, що згідно зі статтею 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.1989 № 44/25, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Це означає, що у випадку будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дітей, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритет повинен надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Приписами ст.6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованою Україною 03.08.2006 року (Закон України «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей» від 3 серпня 2006 року №69-V) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган: a) визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності; b) якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння: - упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; - у відповідних випадках консультує особисто дитину (у разі необхідності - приватно) сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб, якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; - надає можливість дитині висловлювати її думки; c) приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

З урахуванням встановлених обставин та норм законодавства, враховуючи, що малолітні особи не можуть самостійно вчиняти дії, які виходять за межі їх цивільної дієздатності, а також те, що відповідачем не спростовано доводи позивача про виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору від 01.03.2021 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 є протиправною, такою, що прийнята з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги, а наведені ним доводи не спростовано відповідачем в ході розгляду справи.

За таких обставин, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню здійсненні ним судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 15, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінської Катерини Михайлівни від 01.03.2021р. у виконавчому провадженні НОМЕР_4 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчого збору у розмірі 10 000,00 грн.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 15, ).

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.