Справа № 280/3391/24
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 вересня 2024 року (11:50)Справа № 280/3391/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Черченко К.Ю.,

представників: позивача Польнікової Н.В., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» (далі - позивач) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач), в якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.03.2024 №2.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач зазначає про безпідставність висновків податкового органу щодо нереальності здійснення господарських операцій з контрагентами-постачальниками, зокрема: ТОВ «ЧІК-2005» (), ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «КОНСАТ» (), ТОВ «СКАЙ ГАЛАКСІ» (), ТОВ «УКРПРОМЕНЕРГОСЕРВІС» (), ТОВ «АВЕК ГЛОБАЛ» (), ТОВ «ПК-ІНВЕСТ» (), ТОВ «ЕЛЕКТРОЛОГІСТИК» (), ТОВ «ДІПЛ-АВТО» (), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТЕХНОМАШ Україна» (), оскільки, під час перевірки позивачем були надані всі необхідні, належно складені первинні документи, якими підтверджується реальність вчинення господарських операцій з безпосередніми постачальниками позивача, зокрема рух активів, зміна зобов`язань та власного капіталу позивача, які відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах та використані у власній господарській діяльності позивача. При цьому, контролюючим органом в акті перевірки для спростування наведеного позивачем, не зазначено жодного доказу, який вказує на те, що саме позивач під час вчинення господарських взаємовідносин з контрагентами діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності; що саме ПАТ «МОТОР СІЧ» удавано та цілеспрямовано створено умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання вимог ПК України, зокрема відсутні докази того, що позивач удавано та цілеспрямовано уклав договори з постачальниками, які спрямовані винятково на зменшення бази оподаткування з ПДВ, та не мають під собою розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети у зв`язку з обізнаністю підприємства з усіма ключовими моментами на кожному етапі постачання/продажу. Відповідачем не доведена вина позивача у вчиненні податкового правопорушення, оскільки контролюючий орган в акті перевірки не зазначив жодного доказу, який вказує на те, що саме ПАТ «МОТОР СІЧ» особисто вчинило удавані, цілеспрямовані нереальні господарські операції з метою невиконання або неналежного виконання вимог ПК України, в зв`язку з чим вчинило лише формальний документообіг з переліченими в акті контрагентами по ланцюгу постачання, діяло при цьому при виборі постачальників нерозумно, недобросовісно та без належної обачності, що призвело до вчинення, на думку відповідача, податкового правопорушення. Беручи до уваги вищезазначене, висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є протиправними, у зв`язку із чим, у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.04.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 21.05.2024.

02.05.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 21219), в якому представник відповідача позовні вимоги не визнає, зокрема зазначає, що під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення п. 187.1 ст. 187, пп. 195.1.1 п. 195.1 ст.195, п. 200.1, абз. в) п. 200.4 ст. 200 ПК України, та, як наслідок, завищення суми податкового кредиту відповідно до податкової декларації з ПДВ за листопад 2023 року на суму 294 314,00 грн. при відображенні в податковій звітності взаємовідносин з контрагентами, при відсутності можливості їх здійснення при відображенні в податковій звітності взаємовідносин з контрагентами, які декларують господарські операції при відсутності можливості їх здійснення (недостатня кількості персоналу для надання послуг/виконання робіт; відсутність (або незначна наявність) основних засобів; відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт/послуг, постачання ТМЦ; неможливість виробництва ТМЦ, відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання/реалізації товарів, робіт/ послуг; неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг тощо), а саме: ТОВ «ЧІК-2005» (), ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «КОНСАТ» (), ТОВ «СКАЙ ГАЛАКСІ» (), ТОВ «УКРПРОМЕНЕРГОСЕРВІС» (), ТОВ «АВЕК ГЛОБАЛ» (), ТОВ «ПК-ІНВЕСТ» (), ТОВ «ЕЛЕКТРОЛОГІСТИК» (), ТОВ «ДІПЛ-АВТО» (), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТЕХНОМАШ Україна» (). За результатами проведеної перевірки ПАТ «МОТОР СІЧ» встановлено неналежне виконання умов укладених договорів між ПАТ «МОТОР СІЧ» та контрагентами-постачальниками, відсутність документів, що мають силу первинних документів та підтверджують настання правових наслідків у взаємовідносинах ПАТ «МОТОР СІЧ» та вищезазначених контрагентів. За результатами перевірки було виявлено факти щодо відсутності у контрагентів можливості для виготовлення товару/виконання робіт/надання послуг, що є змістом господарської операції. Встановлено неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг; нездійснення особою, яка поставляла товар/послугу, підприємницької діяльності; відсутність у штаті достатньої кількості персоналу для надання послуг/виконання робіт. Тобто, постачальники не мали можливості здійснювати господарські операції, та, як наслідок, не встановлено виробника/надавача робіт, послуг. З огляду на відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського, технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг) контрагенти позивача не мали умов для ведення господарської діяльності, що в свою чергу унеможливлює реалізацію спірних товарів, послуг в обсягах, які відповідають бухгалтерським рахункам. Крім того відповідачем зазначено, що згідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ПАТ «Мотор Січ» фігурує в таких кримінальних провадженнях, а саме у справах: №761/36322/23, №757/22905/23-к, №761/31558/17, №757/7909/24-к, №333/2108/22, №757/22898/23-к, №757/11533/22-к, №761/34697/23, №757/22900/23-к, №757/22896/23-к, №334/5849/22, №761/1758/22, №757/11534/22-к, №357/10136/23. Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, вважає, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих органам ДПС прав, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 10.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті на 30.09.2024.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила та надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 КАС України, у судовому засіданні 30.09.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

У період часу з 29.01.2024 по 13.02.2024, на підставі наказів від 18.01.2024 №13-п, від 13.02.2024 №33-п, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року з урахуванням Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» (зі змінами), фахівцями відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Мотор Січ» (скорочена назва - AT «Мотор Січ»), з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за листопад 2023 року (від 20.12.2023 №) з урахуванням уточнюючих розрахунків (від 30.09.2022 № та від 20.10.2022 №), за липень 2022 року (від 19.08.2022 №) з урахуванням уточнюючих розрахунків.

За результатом проведеної перевірки складено Акт №115/32-00-51-02-03/14307794 від 15.02.2024 (т.1 а.с.41-90).

Висновками до Акту перевірки №115/32-00-51-02-03/14307794 від 15.02.2024 встановлено порушення позивачем при декларуванні за листопад 2023 року у декларації та уточнюючих розрахунках до неї від`ємного значення з ПДВ вимог, зокрема: п.44.1 ст.44, пп. «а» п. 198.1, абз.1-3 п. 198.2, абз.1,2 п. 198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, пп. 1 п.4, п.5 розділу V наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за №159/28289, внаслідок якого завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 19) на 294 314 грн., що призвело до: завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (показник рядка 20.2.1 податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2023 року з урахуванням уточнюючих розрахунків) на суму 294 314 грн.

Не погоджуючись із висновками викладеними у акті перевірки, позивачем до Східного МУ ДПС по роботі з ВПП подано заперечення №СП3-2156 від 04.03.2024 на акт перевірки №115/32-00-51-02-03/14307794 від 15.02.2024, на які листом Східного МУ ДПС по роботі з ВПП від 20.03.2024 № 1421/6/32-00-51-02-07 надано відповідь за змістом якої, висновки акту перевірки щодо порушень ПАТ «Мотор Січ» є правомірними та відповідають нормам діючого законодавства (т.1 а.с.91-95, 96-108).

За результатами проведеної перевірки та на підставі висновків Акту перевірки №115/32-00-51-02-03/14307794 від 15.02.2024 відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення форми «В1» №2 від 27.03.2024, яким зменшено позивачу розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 294 314,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 147 157,00 грн. (т.1 а.с.38-39). У рішенні зазначено, що перевіркою встановлено завищення рядка 20.2.1 підлягає бюджетному відшкодуванню, у зв`язку з тим, що: АТ «МОТОР СІЧ» формувало податковий кредит у листопаді 2023 року по операціям з контрагентами-постачальниками, реальність взаємовідносин з якими неможливо підтвердити (недостатня чисельність працюючих, відсутність (незначна наявність) основних засобів, відсутність технічної та матеріальної бази для виконання/надання послуг, відсутність фактичних виробників (виконавців) по ланцюгу придбання/реалізації тощо).

Позивач не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням від 27.03.2024 №2, звернувся до суду із позовом про його скасування.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону №996-XIV, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до пп. 14.1.181. п. 14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. При цьому порядок та умови формування податкового кредиту визначені статтею 198 Податкового кодексу.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Бюджетне відшкодування за визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За приписами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто, економічний зміст договору поставки полягає у переданні-прийнятті товару від продавця до покупця та оплати за нього коштів покупцем продавцю.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 29.03.2019 по справі № 808/3412/16 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 по справі №160/3364/19.

Досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з контрагентами, податкові наслідки яких контролюючий орган поставив під сумнів, судом встановлено наступне.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «МОТОР СІЧ» у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з ТОВ «ЧІК-2005» згідно договору постачання №0570/23-Д(УЗ) від 13.02.2023 та Специфікацій №1- №4 до нього. ТОВ «ЧІК-2005» на адресу ПAT «МОТОР СІЧ» виписано податкові накладні №4 від 07.11.2023, №3 від 02.11.2023 про постачання сплаву алюмінієвого у чушках марки АК12, які були зареєстровані в ЄРПН.

На підтвердження реальності операції з ТОВ «ЧІК-2005» під час проведення перевірки позивачем надані первинні документи: договір №0570/23-Д(УЗ) від 13.02.2023, Специфікації №1- №4 до нього, податкові накладні: №4 від 07.11.2023, №3 від 02.11.2023, платіжні доручення: №721436 від 23.11.2023, № 717904 від 02.11.2023, видаткова накладна №711/2 від 07.11.2023, товарно-транспортні документи: ТТН №711/2 від 07.11.2023, сертифікат якості/паспорт № 0711/1 від 07.01.2023, прибутковий ордер № від 09.11.2023, документи про використання в господарській діяльності: лімітна карта № 211 за листопад 2023р.

ПAT «МОТОР СІЧ» у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з ТОВ «НВП «КОНСАТ» згідно договору постачання №1386/23-Д(у3) від 06.04.2023 та Специфікації №1 до нього про поставку продукції (товару). ТОВ «НВП «КОНСАТ» на адресу ПAT «МОТОР СІЧ» виписано податкову накладну про постачання перетворювача ППДС-42-2, яка зареєстрована в ЄРПН.

На підтвердження реальності операції з ТОВ «НВП «КОНСАТ», під час проведення перевірки позивачем надані первинні документи: договір №1386/23-Д(УЗ) від 06.04.2023, Специфікація №1 до нього, податкова накладна №5 від 10.10.2023, платіжне доручення №714994 від 10.10.2023, рахунок-фактура №СФ-0000017 від 10.10.2023, видаткова накладна №РН-0000001 від 30.01.2024, товарно-транспортні документи: експрес-накладна ТОВ «НОВА ПОШТА» №7936 від 30.01.2024, паспорт, прибутковий ордер № від 31.01.2024.

ПAT «МОТОР СІЧ» у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з ТОВ «СКАЙ ГАЛАКСІ» згідно договору постачання №5568/22-Д(УЗ) від 19.07.2022, Додаткових угод та Специфікацій №1-№11 до нього про поставку продукції (товару). ТОВ «СКАЙ ГАЛАКСІ» на адресу AT «МОТОР СГЧ» виписано податкові накладні про постачання концентрату змащувально-охолоджуючої рідини та рідини охолоджуючої. Такі податкові накладні, складені та зареєстровані в ЄРПН компанією ТОВ «СКАЙ ГАЛАКСІ».

На підтвердження реальності операції з ТОВ «СКАЙ ГАЛАКСІ» під час проведення перевірки позивачем надані первинні документи: договір №5568/22-Д(УЗ) від 19.07.2022, Додаткові угоди та Специфікації №1-№11 до нього, податкові накладні №301 від 09.11.2023, № 302 від 09.11.2023, № 403 від 13.11.2023, платіжне доручення №772168 від 30.11.2023, рахунок-фактура №ПРС+У570773 від 09.11.2023, видаткова накладна №ПРН+С558886 від 09.11.2023, №ПРН+С558883 від 09.11.2023, №ПРН+С559039 від 13.11.2023, товарно-транспортні документи: ТТН №ПРН+С558886 від 09.11.2023, №ПРН+С558883 від 09.11.2023, №ПРН+С559039 від 13.11.2023, сертифікати якості, прибутковий ордер № від 13.1 1.2023, № від 13.11.2023, № від 14.11.2023, документи про використання в господарській діяльності: річна лімітна карта № 16 на 2023р., лімітна карта за листопад 2023р. № 369, накладна на відпуск товарно-матеріальних цінностей №0478169 від 15.11.2023.

ПAT «МОТОР СІЧ» у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з ТОВ«УКРПРОМЕНЕРГОСЕРВІС» згідно договору постачання №10/08-23 від 10.08.2023 про поставку продукції (товару). ТОВ «УКРПРОМЕНЕРГОСЕРВІС» на адресу AT «МОТОР СІЧ» виписано податкову накладну про постачання трубного пучка верхнього парового бойлеру. Така податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН компанією ТОВ «УКРПРОМЕНЕРГОСЕРВІС».

На підтвердження реальності операції з ТОВ «УКРПРОМЕНЕРГОСЕРВІС», під час проведення перевірки Позивачем були надані наступні, первинні документи: договір №10/08-23 від 10.08.2023, Специфікація №1 та Акт звірки розрахунків до нього, податкова накладна №3 від 26.10.2023, платіжна інструкція №78 від 26.10.2023, видаткова накладна №21 від 31.10.2023, товарно-транспортні документи ТОВ «НОВА ПОШТА» -специфікація до акту наданих послуг нп-010358077 від 10.11.2023, посвідчення якості, висновки виробника. Акт гідравлічного випробування обладнання №23 від 27.10.2023, прибутковий ордер 31.10.2023, документи про використання в господарській діяльності: накладна від 22.11.2023 №92, акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, наказ про введення в експлуатацію основних засобів №169 від 06.12.2023.

ПAT «МОТОР СІЧ» у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з ТОВ «АВЕК ГЛОБАЛ» згідно договору постачання № 12966/21-Д(УЗ) від 11.11.2021 з додатковими угодами та Специфікаціями №1-№11, №16, №18 до нього про поставку продукції (товару). ТОВ «АВЕК ГЛОБАЛ» на адресу AT «МОТОР СІЧ» виписано податкову накладну про постачання термопар. Такі податкові накладні, складені та зареєстровані в ЄРПН компанією ТОВ «АВЕК ГЛОБАЛ».

На підтвердження реальності операції з ТОВ «АВЕК ГЛОБАЛ», під час проведення перевірки позивачем надані первинні документи: договір №12966/2І-Д(УЗ) від 11.11.2021 з додатковими угодами та Специфікаціями №1-№11, №16, №18 до нього, податкові накладні №7 від 06.11.2023, №23 від 22.11.2023, №28 від 24.11.2023, платіжні інструкції №710423 від 07.09.2023. №721426 від 23.11.2023, №722165 від 30.11.2023, №721239 від 22.11.2023, рахунок-фактура №СФ-2 від 03.08.2023, №СФ-0 від 17.11.2023, видаткова накладна №РН-1 від 06.11.2023, №РН-6 від 24.11.2023, товарно-транспортні документи: експрес-накладна ТОВ «НОВА ПОШТА» №7944 від 07.11.2023, №7124 від 24.11.2023, сертифікат якості, паспорт, прибутковий ордер № від 08.11.2023, № від 27.11.2023, документи про використання в господарській діяльності: лімітна карта № 1826 за грудень 2023 року.

ПAT «МОТОР СІЧ» у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з ТОВ «ПК-ІНВЕСТ» згідно договору постачання №4745/23-Д(ВДОМ) від 20.09.2023 та Специфікації №1 до нього про поставку продукції (товару). ТОВ «ПК-ІНВЕСТ» на адресу AT «МОТОР СІЧ» виписано податкову накладну про постачання плити магнітної, яка зареєстрована в ЄРПН.

На підтвердження реальності операції з ТОВ «ПК-ІНВЕСТ» під час проведення перевірки позивачем надані первинні документи: договір №4745/23-Д(ВДОМ) від 20.09.2023, Специфікація №1 до нього, податкова накладна №2 від 02.11.2023, рахунок на оплату №65 від 20.09.2023, видаткова накладна №77 від 02.11.2023, товарно-транспортні документи: ТТН №ПК-77 від 02.11.2023, сертифікати якості, прибутковий ордер № від 02.11.2023, документи про використання в господарській діяльності: лімітні картки видачі № 1140, 944, 4545.

ПAT «МОТОР СІЧ» у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з ТОВ«ЕЛЕКТРОЛОГІСТИК» згідно договору постачання №1757/22-Д від 12.01.2022 та Специфікації №23-24, №24-а до нього про поставку продукції (товару). ТОВ «ЕЛЕКТРОЛОГІСТИК» на адресу AT «МОТОР СІЧ» виписано податкові накладні про постачання модуля, вентилятору, муфти. Така податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН компанією ТОВ «ЕЛЕКТРОЛОГІСТИК».

На підтвердження реальності операції з ТОВ «ЕЛЕКТРОЛОГІСТИК» під час проведення перевірки позивачем надані наступні первинні документи: договір №1757/22-Д від 12.01.2022, Акт звірки та Специфікації №23-24, №24-а до нього, податкові накладні: №59 від 09.11.2023, №60 від 09.11.2023, №61 від 09.11.2023, платіжні інструкції №196 від 09.11.2023, №159 від 09.11.2023, №197 від 09.11.2023, видаткові накладні: №2370 від 18.12.2023, №2117 від 10.11.2023, №2298 від 08.12.2023, №2366 від 18.12.2023, довідка про те, що товар не потребує сертифікації, прибуткові ордери: №2370 від 20.12.2023, №2117 від 14.11.2023, №2298 від 11.12.2023, №2366 від 20.12.2023, документи про використання в господарській діяльності: накладна-вимога на відпуск матеріалів № 92 від 22.01.2024, кошторис від 30.01.2024, замовлення №514209 від 09.01.2024, накладна-вимога на відпуск матеріалів № 86 від 20.11.2023, замовлення №510111 від 07.11.2023, кошторис від 28.11.2023р., відомість дефектів.

ПAT «МОТОР СІЧ» у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з ТОВ «ДІПЛ-АВТО» згідно договору постачання №4413/23-Д(ВДОМ) від 01.09.2023 та Специфікації №1-2 до нього про поставку продукції (товару). ТОВ «ДІПЛ-АВТО» на адресу AT «МОТОР СІЧ» виписано податкову накладну про постачання маслоохолоджувача теплообмінника навантажувача, прокладки маслоохолоджувача теплообмінника, тягової акумуляторної батареї. Така податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН компанією ТОВ «ДІПЛ-АВТО».

На підтвердження реальності операції з ТОВ «ДІПЛ-АВТО» під час проведення перевірки позивачем надані наступні первинні документи: договір №4413/23-Д(ВДОМ) від 01.09.2023, Специфікації №1-2 до нього, податкова накладна №5 від 05.10.2023, платіжне доручення № 713989 від 05.10.2023, рахунок на оплату №190 від 11.09.2023, видаткова накладна №196 від 17.10.2023, довідка №33 від 14.02.2024 про те, що товар не підлягає обов`язковій сертифікації, товарно-транспортні документи: ТТН №Р196 від 17.10.2023, прибутковий ордер № від 19.10.2023, документи про використання в господарській діяльності: вимога № 514 за жовтень 2023 року.

ПAT «МОТОР СІЧ» у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТЕХНОМАШ Україна» згідно договору постачання №4925/23-Д(ВОТОМ) від 02.10.2023 та Специфікації №1 до нього про поставку продукції (товару). ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТЕХНОМАШ Україна» на адресу AT «МОТОР СІЧ» виписано податкову накладну про постачання насосу. Така податкова накладна складена та зареєстрована в ЄРПН компанією ТОВ «ТОРГОВИМ ДІМ «ТЕХНОМАШ Україна».

На підтвердження реальності операції з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТЕХНОМАШ Україна» під час проведення перевірки позивачем надані наступні первинні документи: договір №4925/23-Д(ВОТОМ) від 02.10.2023, Специфікація №1 до нього, податкова накладна №15 від 10.11.2023, платіжне доручення №719335 від 10.11.2023, видаткова накладна №253 від 14.12.2023, товарно-транспортні документи: експрес-накладна ТОВ «НОВА ПОШТА» №4458 від 15.12.2023, паспорт, прибутковий ордер № від 20.12.2023.

В ході перевірки, контролюючий орган здійснив аналіз наданих до перевірки первинних документів по взаємовідносинам між підприємствами, дослідив ланцюг постачання товару та по всім вище зазначеним контрагентам позивача, відповідач використовуючи інформацію з баз даних податкового органу щодо діяльності третіх осіб по ланцюгу постачання придбаного позивачем товару (аналіз ЄРПН, АІС "Податковий Блок", АІС "Митниця") не зміг встановити виробника та походження товару, джерела придбання (імпорту) такого товару постачальником, та дійшов висновку, що позивачем податкове правопорушення вчинено умисно, адже угоди з контрагентами «щодо придбання товарів/послуг спрямовані винятково на зменшення бази оподаткування з ПДВ та не мають під собою розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети у зв`язку з обізнаністю підприємства з усіма ключовими моментами на кожному етапі постачання/продажу».

Суд наголошує, що податкова інформація є лише підставою для поглибленої документальної перевірки платників на предмет фактичності правовідносин між ними. Наявна в контролюючого органу податкова інформація в інформаційно-аналітичних базах, на підставі якої встановлено факти, які свідчать про нереальність потенційно здійсненних господарських операцій платника з його контрагентами, зокрема, за ланцюгом постачання, не є належним доказом у справі, оскільки не має статусу первинного документа, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків. Будь-яке автоматизоване зіставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами в контексті процесуального закону. Автоматизоване зіставлення задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними (постанова КАС ВС від 01 лютого 2023 року у справі №380/9660/21).

Відтак, посилання контролюючого органу на інформацію, отриману лише з власних баз даних не можна вважати належним доказом нереальності здійснених господарюючим суб`єктом операцій.

Наведена відповідачем в акті перевірки податкова інформація стосується здебільшого третіх осіб, в тому числі по ланцюгу постачання. Жодної податкової інформації, що стосується позивача, яка підтверджує вчинення саме товариством податкового правопорушення/порушення податкової дисципліни, в Акті перевірки та у відзиві відповідачем не наведено.

Суд зазначає, що інформація про порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника або третіми особами у відносинах з цим контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами як підставами формування бухгалтерського обліку. Безпідставними є доводи контролюючого органу про відсутність у контрагентів платника управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів та іншого майна, які економічно необхідні для виконання таких робіт, якщо не доведено неможливості контрагентів укладати договори в межах своєї господарської діяльності з іншими суб`єктами господарювання з метою виконання зобов`язань перед платником.

В акті перевірки мають бути наведені докази для підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники відносин діяли з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, якщо договори, укладені між платником і контрагентами, спрямовані на виконання підприємницької діяльності та пов`язані з рухом активів підприємств. Потрібно надати належні та допустимі докази: що фінансово-господарські операції між платником і контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; що оскаржувані податкові повідомлення-рішення було прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, установлені Конституцією та законами України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 28 лютого 2023 року у справі № 640/16421/19.

Натомість, акт перевірки не містить обґрунтовані докази нерозумності, недобросовісності та без належної обачності вчинення ПАТ «МОТОР СІЧ» дій, які б свідчили про очевидну неправомірну діяльність своїх контрагентів, що була позивачем проігнорована, не взята до уваги в його господарській діяльності.

Наданими до перевірки позивачем доказами підтверджена фактична поставка товару, оплата його вартості постачальнику, наявність товару на складах позивача та використання такого товару у господарській діяльності. Тобто підтверджений реальний рух активів позивача, пов`язаний з придбанням вказаних ТМЦ.

Твердження відповідача про нереальність вчинених господарських операцій не є доведеним, так як контролюючий орган не спростовує того, що придбаний позивачем товар був фактично використаний у господарській діяльності позивачем, не наводить аргументів, що можливо позивач мав залишки такого товару, який міг бути використаний у господарській діяльності без додаткового його придбання, не надає докази розбіжностей в первинній документації з прямими контрагентами позивача, не доводить неможливість зберігання товару тривалий час, який придбавався контрагентами та третіми особами, що виключило б вірогідність придбання товару в більш ранні періоди, ніж ті які перевірялися, що в свою чергу підтвердило б відсутності поставки та нереальності господарської операції.

Щодо посилання податкового органу про наявність кримінального провадження, в якому фігурує контрагент підрядника позивача, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.6 ст.78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Інформації щодо наявності вироків, винесених судом за результатами кримінальних проваджень, відносно позивача або його контрагентів, які набрали законної сили, податковим органом в акті перевірки не вказано та до матеріалів справи не долучено.

Водночас, наявність кримінального провадження не є безумовними та допустимими доказами відсутності реального здійснення господарської операції про що викладена Верховним Судом правова позиція у постанові від 06.08.2019 по справі №520/8681/18.

Верховний Суд у постанові від 19.04.2023 №420/20757/21 зазначив: «п.81, що сам факт наявності кримінального провадження не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентом. Більш того, за відсутності доказів щодо непричетності засновників до здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства та дослідження їх судом, не є достатнім лише посилання відповідача на наявність розслідування та/або відкритого кримінального провадження, оскільки вказане не містить встановлених обставин, які б доводили невиконання контрагентом своїх договірних зобов`язань саме за господарськими відносинами з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності».

Окрім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Суд не погоджується з доводами відповідача щодо невизнання в якості належного доказу про транспортування постачальниками позивача товару за допомогою логістичної компанії ТОВ «НОВА ПОШТА» та наданих на підтвердження такого постачання експрес-накладних, з огляду на наступне.

Відповідач у відзиві зазначає, що на підтвердження транспортування придбаного товару позивачу необхідно надати договори про надання послуг «НОВОЮ ПОШТОЮ» з організації перевезення відправлень та заяв про приєднання. З огляду на ненадання таких договорів, за версією податкового органу, експрес-накладні на транспортування товару ТОВ «НОВА ПОШТА» не можуть бути враховані, а позивачу необхідно надати ТТН.

Транспортування придбаних позивачем ТМЦ у ТОВ «АВЕК ГЛОБАЛ» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТЕХНОМАШ Україна» здійснювалось через логістичну компанію ТОВ «НОВА ПОШТА» на підтвердження чого позивачем надавались експрес-накладні ТОВ «НОВА ПОШТА» №7944 від 07.11.2023, №7124 від 24.11.2023, №4458 від 15.12.2023

Суд вважає за необхідне зазначити, що договір про надання послуг «НОВОЮ ПОШТОЮ» з організації перевезення відправлень є Публічним договором, який розмішений на сайті «НОВОЇ ПОШТИ» та укладення якого відбувається шляхом звернення особи (відправника) до відділення ТОВ «НОВА ПОШТА». Ознайомлення з умовами Публічного договору ТОВ «НОВА ПОШТА» підтверджується підписом на експрес-накладній, про що в ній і зазначено.

Статтею 633 ЦК України визначено, що Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться.

Отже, для укладення Публічного договору необхідне лише звернення однієї особи до іншої підприємця, що взяв на себе обов`язок здійснювати надання послуг кожному, хто до нього звернеться.

Наданими під час проведення податкової перевірки експрес-накладними підтверджено укладення відправником (постачальником Позивача) з ТОВ «НОВА ПОШТА» Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТМЦ на адресу АТ «МОТОР СІЧ». Такі експрес-накладні містять всі обов`язкові умови договору перевезення та наведену вище інформацію.

Господарські операції, що досліджувались відповідачем в межах проведення перевірки стосувалися виключно операцій з постачання товарів.

Не приймає суд аргумент відповідача, стосовно відсутності на рахунках на оплату та видаткових накладних ПІБ та посади особи, що їх підписала оскільки, Акт перевірки не містить детального аналізу з цього приводу та висновки акта не були обґрунтовані зазначеним аргументом.

Щодо сертифікатів якості суд зазначає наступне.

Стосовно придбаних у ТОВ «ДІПЛ-АВТО» згідно договору постачання №4413/23-Д(ВДОМ) від 01.09.2023 та Специфікації №1-2 товарів, ТОВ «ДІПЛ-АВТО» надано довідку №33 від 14.02.2024 згідно якої поставлений позивачу товар не підлягає обов`язковій сертифікації в Україні з огляду на наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 26.01.2018 №93 (т.2 а.с.97).

Слід зазначити, що сертифікати якості не є основними документами для ведення бухгалтерського обліку та податкової звітності. Ці документи на товар не мають прямого зв`язку з обчисленням і сплатою податків, як це передбачено законодавством. Зазвичай, сертифікати якості додаються до товару та передаються разом з ним у виробництво, де використовуються за призначенням. Тому їх відсутність під час перевірки не впливає на підтвердження або спростування реальності господарської операції.

В Акті перевірки було зазначено походження товару з рф, що було встановлено з паспортів та сертифікатів якості, тому суд вважає за необхідне зазначити наступне. Сертифікат якості не підтверджує придбання контрагента позивача товару саме з цієї території, крім того, відповідачем не досліджувалося питання можливості складських запасів у постачальників, які були сформовані до періоду який перевірявся.

Стосовно посилання відповідача на неможливість встановлення реального джерела походження товару за податковою інформацією, які реалізувались, суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності, не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Зокрема слід звернути увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, де в пункті 97 суд зазначив, що спираючись на правові позиції Верховного Суду в постановах від 18.12.2018 у справі №816/1118/17, від 15.01.2019 у справі №809/2918/13-а, порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в пунктах 101-102 вказала, що немає жодних підстав перекладати на платника податків відповідальність за внесення до первинних документів недостовірних даних іншою особою. Інакше це буде суперечити принципу індивідуальної відповідальності та визначеним у статті 16 ПК України обов`язкам платника податків, до яких не віднесено те, що останній повинен дбати про правомірність податкового обліку контрагента. Інакше тлумачення норм податкового законодавства фактично перекладає обов`язок здійснення податкового контролю на самих платників податків.

Суд зважає на те, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 в справі №816/166/15-а, від 27.03.2018 в справі №816/809/17, від 28.09.2022 у справі № 200/14542/19-а, від 01.12.2022 у справі №320/5878/19, від 28.112023 у справі №400/2320/21.

Стосовно твердження відповідача про те, що матеріально-технічна база та трудові ресурси (чисельність працівників є недостатньою для проведення задекларованих обсягів фінансово-господарських операцій, інформація про залучення стороннього трудового ресурсу відсутня, у ЄРПН відсутні податкові накладні на придбання товарів у третіх осіб), не дають можливість здійснення господарських операцій, суд зазначає, що недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість здійснення договору купівлі-продажу та надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів/послуг, у тому числі й по ПДВ. Судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо). Відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу. Норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності, як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності) контрагентів позивача. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в постанові Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 640/9476/19.

Суд зазначає, що відповідно до вимог податкового законодавства контролюючий орган наділений широким колом прав та повноважень для здійснення податкового контролю платників податків та визначення їх добросовісності, однак в повній мірі відповідач своїми права та повноваженнями не скористався.

Так, на підтвердження наведеного висновку відповідач не надав доказів того, що договори укладені позивачем, були удаваними, укладеними цілеспрямовано та з єдиною метою отримання виключно відшкодування ПДВ та/або формування податкового кредиту з ПДВ, тобто без мети отримання позивачем товарно-матеріальних цінностей та виконання робіт (послуг). Навпаки, згідно змісту зазначених актів перевірки відповідач не спростовував фактичне отримання позивачем від контрагентів товарно-матеріальних цінностей та виконання робіт (послуг). Не доведена відповідачем і обставина щодо відсутності розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети для укладення позивачем договорів з контрагентами, тобто відсутності необхідності придбання для господарської діяльності позивача визначених в договорах товарно-матеріальних цінностей та робіт (послуг). Також, відповідач не надав доказів обізнаності позивача з діяльністю контрагентів по ланцюгу постачання. Отже, позиція відповідача про те, що позивачем придбано товари/послуги (роботи) з метою зменшення бази оподаткування з ПДВ та здійснено документальне оформлення господарських операцій без фактичного руху активів, не підтверджена належними та допустимими доказами та спростовується документами, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на викладене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 27.03.2024 №2 є неправомірним та безпідставним, через не доведеність відповідачем власної правової позиції.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 9650,06 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №739746 від 10.04.2024.

Позивачем заявлені вимоги майнового характеру, а саме: про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.03.2024 №2 на загальну суму 441 471,00 грн.

Отже, сума судового збору, яку необхідно було сплатити за заявлені вимоги складає 6622,06 грн.

Таким чином, позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі.

За таких обставин, за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, яким прийнято протиправне рішення на користь позивача стягується судовий збір у розмірі 6622,06 грн., в іншій частині судовий збір є таким, що сплачений надмірно, а відповідно стягненню з відповідача не підлягає.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» (69068, м.Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15, ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, м.Дніпро, пр. Поля Олександра, буд.57; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.03.2024 №2.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6622,06 грн. (шість тисяч шістсот двадцять дві гривні 06 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 10.10.2024.

Суддя Ю.В. Калашник