Справа № 440/4950/24
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/4950/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/981/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 19.02.2021 протиправними та дискримінаційними;

- скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачці, викладене в листі відповідача №23625-23204/Я-02/8-1600/23 від 23.10.2023, та визнати протиправними та дискримінаційними дії відповідача стосовно відмови поновити виплату пенсію позивачці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вчинити певні дії поновити виплату пенсії позивачці з 19.02.2021, на вказаний нею банківський рахунок - № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк", з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач протиправно припинив виплату пенсії з 19.02.2021 позивачці. Також позивачка зазначає, що діюче пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії. Рішення, дії та бездіяльність відповідача щодо припинення виплати пенсії, є неправомірними і дискримінаційними та суперечать чинному законодавству, у зв`язку із чим і поданий адміністративний позов.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні)

У відзиві на позов представник ГУПФ просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на правомірність дій. Рішення суду від 21.02.2020 у справі №440/1403/20 не містить зобов`язань, покладених на органи Пенсійного фонду щодо поновлення пенсії. На звернення від 09.10.2023 уповноваженого представника позивачки щодо виконання рішення суду було надано відповідь від 23.10.2023 №23625-23204/Я-02/8-1600/23 згідно із Законом України "Про звернення громадян".

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка є громадянкою України.

01.05.1993 позивачці призначена пенсія за віком.

19.10.1999 позивачка виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, у зв`язку із чим з 2000 року виплату пенсії за віком їй припинено.

25.02.2019 ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою 04.01.2019 про поновлення нарахування та виплату раніше призначеної пенсії, починаючи із 12.04.2000.

Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області відмовлено у поновленні виплати пенсії рішенням від 04.03.2019 №53.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивачка звернувся до суду з адміністративним позовом до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності щодо непоновлення пенсії протиправною, визнання протиправним та скасування рішення про відмову у поновленні пенсії, викладене у листі від 04.04.2019, зобов`язання провести поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 у справі №440/3296/19, що набрало законної сили 05.12.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 04.03.2019 №53. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 25.02.2019. Позовні вимоги в частині поновлення нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 по 24.02.2019 залишено без розгляду. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Зважаючи, що невирішеною є частина позовних вимог за період з 07.10.2009 по 25.02.2019, які залишені без розгляду у справі №440/3296/19, представник позивача звернувся до суду.

Указані обставини встановлені в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 у справі №440/6792/20 (дата набрання законної сили 26.03.2021), які відповідно до статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 у справі №440/6792/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не поновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 по 24.02.2019 відповідно до Закону № 1058-IV, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів.

На виконання рішень суду ГУ ПФУ в Полтавській області перерахувало кошти в загальній сумі 182069,77 грн за період з 07.10.2009 по 19.02.2021 на банківський рахунок, відкритий в АТ "Ощадбанк" в червні 2021 року, про що повідомлено представника позивача листом від 23.10.2023 №23625-23204/Я-04/8-1600/23.

Також листом повідомлено позивача, що виплата пенсії позивачу не здійснюється, оскільки рішення суду не містять зобов`язань щодо поновлення нарахування та виплати пенсії.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують конституційне право особи на отримання пенсії, адвокат Меламед В.Б. звернувся до суду з цим позовом в інтересах позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що виключно цим Законом визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням та порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами першою та другою статті 49 цього Закону, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Статтею 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Дослідивши матеріали пенсійної справи позивача, суд дійшов висновку про безпідставність припинення відповідачем виплати пенсії, виходячи з наступного.

Стаття 24 Конституції України гарантує громадянам України рівність конституційних прав незалежно від місця проживання.

Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, кожен громадянин України має право на вибір місця свого проживання із збереженням всіх конституційних прав, в тому числі права на пенсійне забезпечення. Тобто громадянин України, проживаючи за кордоном, має такі ж самі конституційні права, як і громадянин України, який проживає на території України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 визнано неконституційними положення пункту 2 частини першої статті 49 та друге речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зазначені положення Закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Таким чином, з 07.10.2009 порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Такої ж правової позиції підтримується і Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 у справі №127/20588/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 72505838), від 18.07.2018 у справі №263/3644/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 75424710), від 17.08.2018 у справі №667/1514/16-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 76008566)/.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.05.2020 у справі 815/1226/18, а саме: "Пенсія за віком призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу та розміру заробітної плати, яку вона отримувала, та відповідно до відрахувань до спеціального фонду. Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас пенсія стає нарахованою в момент призначення пенсії і залишається такою (нарахованою) до її чергової зміни".

Також наведений у частині першій статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перелік підстав для припинення виплати пенсії є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, про що зазначив Верховний Суд у постановах від 13.03.2018 у справі №235/4162/17, від 24.04.2018 у справі №225/3766/17.

Указаний перелік передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

З аналізу положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Підставою для припинення виплати пенсії позивачу відповідач зазначає, що у рішенні суду відсутні зобов`язання щодо поновлення нарахування та виплати пенсії.

Однак, суд зауважує, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 у справі №440/3296/19 (набрало законної сили 05.12.2019) та рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 у справі №440/6792/20 (дата набрання законної сили 26.03.2021) було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2019.

Посилання відповідача у відзиві на зміст резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 у справі №440/1403/20, якою зобов`язано провести розрахунок розміру пенсії за віком позивача з 25.02.2019 з урахуванням положень статті 46 Конституції України, статей 27, 28, 40 та пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV суд вважає необґрунтованими, оскільки спірні правовідносини у справі № 440/1403/20 стосуються питань щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 .

Водночас, відповідач не надав жодного іншого доказу на підтвердження наявності обґрунтованих підстав для припинення виплати пенсії. Таким чином, припинивши позивачу виплату пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право останньоїна її отримання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимоги позивача щодо визнання протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 19.02.2021.

Що ж стосується позовних вимог про нарахування пенсії на вказаний банківський рахунок, з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших доводів учасників справи суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

На час розгляду даної справи відповідач заперечує право позивача на перерахунок розміру грошового забезпечення, однак, питання щодо конкретних розмірів у межах даної справи відповідачем не досліджувалось, а тому вимоги позивача в цій частині є передчасними та необґрунтованими. Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у позові у частині вказаних позовних вимог.

Не підлягають задоволенню також позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними та дискримінаційними дій відповідача стосовно припинення виплати пенсії. Суд зауважує, що такі позовні вимоги не конкретизовані і мають загальний характер.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем не надано жодних доказів на спростування тверджень позивача щодо здійснення протиправних дій з приводу припинення виплати пенсії з 19.02.2021 позивачу.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки лист відповідача від 09.11.2023 не є рішенням суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням вимог частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо припинення виплати пенсії з 19.02.2021, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити виплату пенсії з 19.02.2021.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що в ході розгляду справи судом встановлено протиправність дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Полтавській області судовий збір у повному розмірі..

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголяі, 34, м. Полтава, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії з 19.02.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 19.02.2021.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголяі, 34, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 968,96 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна