Справа № 439/1752/24
Суддя: Войтюк Т. Л.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 439/1752/24

Провадження № 2-а/439/23/24

09 жовтня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Войтюк Т.Л.,

з участю секретаря судового засідання Полінчук С.-Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в :

Позивач, через свого представника адвоката Галушка В.В., звернувся з позовом в якому, просить скасувати постанову №592 від 05 серпня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки діях ОСОБА_1 відсутній складу правопорушення. Зазначає, що повістку про виклик, мобілізаційне розпорядження про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 йому не вручали та не доводили. Окрім цього зазначає, що притягнення ОСОБА_1 05 серпня 2024 року до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, неможливе, оскільки закон який погіршує становище не має зворотної дії відповідно до ст.8 КУпАП. З моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, за ч.3 ст.210-1 КУпАП, пройшло більше як три місяці, а відтак згідно ч.1 ст.38 КУпАП справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Ухвалою суду від 20 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 30 серпня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що ОСОБА_1 відмовився засвідчувати своїм підписом про його ознайомлення з наказом № 19/Б-24 від 16.04.2024 та розпорядженням №А/2879 від 15.04.2024 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 19 на 22 квітня 2024 року, про що складено відповідний акт. У відзиві відповідач посилається на те, що правопорушення носить характер триваючого, а відносно позивача складено протокол №А/172 від 23.07.2024 року дата виявлення якого 24.04.2024. Вважає заявлені вимоги позивача безпідставними, такими що не підлягають задоволенню.

09 жовтня 2024 року представник позивача адвокат Галушка В.В. подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 09 жовтня 2024 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, пояснення третьої особи щодо позову не подав.

У зв`язку з неявною в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України

Дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

23 липня 2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_3 складено Протокол А/172 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Відповідно до протоколу, встановлено таке: 19.04.2024 працівниками ТОВ «Електроконтакт Україна» доведено громадянину ОСОБА_1 розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № А/2879 від 15.04.2024 про необхідність прибути у ІНФОРМАЦІЯ_4 для звірки облікових даних та проходження медичного огляду 22.04.2024, однак ознайомитися під підпис громадянин відмовився, причин не повідомив, про що було складено акт відмови. У визначений час, громадянин ОСОБА_1 згідно розпорядження не прибув, причин не прибуття не повідомив. 02.05.2024 направлено звернення до відділення поліції № 1 Золочівського РВП ГУНП України щодо доставлення громадянин які вчинили адміністративне правопорушення. 23.07.2024 громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 .У протоколі вказано, що своїми діями військовозобов`язаний ОСОБА_4 порушив ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: не з`явився за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для продовження медичного огляду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.7).

Відповідно до Постанови №592 від 05 серпня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника ОСОБА_2 , вбачається, що 23 липня 2024 року складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення (вх. №А/8425 від 23.07.2024 року) за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , за обставин зазначених у протоколі. У постанові вказано, що своїми діями військовозобов`язаний ОСОБА_4 порушив ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: не з`явився за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для продовження медичного огляду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП у зв`язку з чим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок. Копію постанови ОСОБА_1 отримав 06 серпня 2024, що стверджується підписом позивача на оскаржуваній постанові (а.с. 8).

Обґрунтуванням для складання протоколу та прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення слугували такі обставини.

Для звірки облікових даних, проходження медичного огляду, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу до ТОВ «Електроконтакт Україна» скеровано Розпорядження № А/2879 від 15.04.2024 видане начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 . Як вбачається з Розпорядження, оповіщенню підлягали працівники ТОВ «Електроконтакт України» (працедавець позивача) серед яких значиться позивач ОСОБА_1 (а.с 32). Відповідно до цього розпорядження, дата прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 19, 22 квітня 2024 року о 8 год. 30 хв.

На виконання вказаного розпорядження від 15.04.2024 № А/2789 ТОВ «Електроконтакт Україна» видало наказ, який доведено до відома працівників, що вказані у розпорядженні, що встановлено на підставі повідомлення працедавця вих. № 70Б/24 від 24.04.2024. (а.с. 33-34). Як встановлено з цього повідомлення, ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з розпорядженням. Факт відмови зафіксовано в Акті про відмову від ознайомлення, складеного 19.04.2024 (а.с.35).

У зв`язку із нез`явленням позивача у перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 для звірки облікових даних та проходження медичного огляду 19, 22 квітня 2024 року, відповідач 02 травня 2024 року направив до ВП № 1 Золочівського РВП ГУНП України у Львівській області Звернення щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за статтею (статтями) ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, до ІНФОРМАЦІЯ_6 для складання протоколів про адміністративні правопорушення. Відповідно до вказаного звернення, доставленню до ІНФОРМАЦІЯ_7 підлягав позивач ОСОБА_1 (а.с.36).

Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення № 592 від 05 серпня 2024 року протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові, суд зазначає таке.

З встановлених судом обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності у сферіорганізаційно-правових засад мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні та відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, військовий обов`язок і військову службу, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, які регулюються Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року№ 3543-XII із змінами та доповненнями, відповідними положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положеннями ч.ч. 1-4 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч.2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини 3 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № від (в редакції, яка діяла на дату вчинення адміністративного правопорушення) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до ч. 2 ст.26 Закону громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по нині.

Отже, в день, коли позивач мав з`явитися до відповідного органу по розпорядженню, а саме 22 квітня 2024 року діяв особливий період.

Станом, на 22 квітня 2024 року діяла редакція статті 210-1 КУпАП, відповідно до якої у частині 1 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Натомість, редакція ст. 210-1 КУпАП, яка містить частину 3, яка посилює відповідальність за невиконання приписів п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» набрала чинності 19 травня 2024 року. Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за тягне за собою адміністративну відповідальність - накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з повідомлення ТОВ «Електроконтакт Україна» вих. № 70Б/24 від 24.04.2024 та актом про відмову від ознайомлення від 19.04.2024, позивач відмовився засвідчити своїм підписом про ознайомлення з розпорядженням № А/2879 від 15.04.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 22 квітня 2024 року. Вказані докази свідчать, про обізнаність позивача з розпорядженням, та необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Як вбачається з досліджених судом доказів у даній справі, позивач 22 квітня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 не з`явився, отже в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. Визначальним для кваліфікації дій позивача в частині порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 22 квітня 2024 року за мобілізаційним розпорядженням від 15 квітня 2024 року. Відтак, саме 22 квітня 2024 року є датою вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, щодо правомірності притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП суд зауважує, що станом на 22 квітня 2024 року відповідальність за вчинене позивачем ОСОБА_1 адміністративне правопорушення була передбачена ч. 2 статті 210-1 КУпАП у редакції від 14 жовтня 2023 року, яка мала формулювання «Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян». Таким чином, станом на 22 квітня 2024 року розмір штрафу у грошовому виразі, який міг бути накладений на громадянина, винного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, складав від 3 400 грн до 5 100 грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не врахував, що на момент інкримінованого правопорушення діяла редакція статті 210-1 КУпАП, яка не містила в собі частину третю.

З огляду на це, притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (яка набрала чинності 19 травня 2024 року) не можуть бути застосована до позивача, оскільки, як було встановлено судом, датою вчинення правопорушення у даному випадку є 22 квітня 2024 року, на момент якого діяла редакція ст. 210-1 КУпАП від 14 жовтня 2023 року. Відтак, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не має зворотної дії в часі, за якою, за вказаних обставин, особа не може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Щодо порядку розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.Згідно ч.4 ст. 283КУпАП, постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01 січня 2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05 січня 2024 року за № 36/41381 (далі Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол А/8425 від 23 липня 2024 складений ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , який з огляду на вимоги ст. 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення та на підставі якого винесена оскаржувана постанова № 592 від 05 серпня 2024 не містить відомостей про місце та час вчинення порушення правил військового обліку позивачем. Отже, під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач не дотримався встановленого в Інструкції порядку.

Щодо строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то на думку суду, у даній справі строки притягнення до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою сплили. Так, згідно з положеннями ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Так, згідно з ч.7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 2101 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Нормами п. 7 ч.1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Як встановив суд, датою вчинення правопорушення та датою виявлення правопорушення є 22 квітня 2024 року. Станом на 05 серпня 2024 року тримісячний строк з дати виявлення правопорушення минув, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 2 ст. 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В ході судового розгляду відповідач не довів правомірності оскаржуваної постанови. Уматеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Отже, рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме Постанова № 592 від 05 серпня 2024 року, не відповідає критеріям визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, за таких умов, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов висновку, що вимога позивача, в якій він просить суд скасувати постанову є підставною та обґрунтованою. Тому позов слід задовольнити шляхом скасування Постанови № 592 від 05 серпня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 72-77, 139, 143, 286, 293 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати Постанову №592 від 05 серпня 2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 к.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 09 жовтня 2024 року.

Суддя Т.Л.Войтюк