Справа № 598/2557/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 598/2557/23 пров. № А/857/20435/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

суддя у І інстанції Олещук Б.Т.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Збараж,

дата складення повного тексту рішення 23 липня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

08 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД №821950 від 30 жовтня 2023 року про накладення стягнення у виді штрафу у сумі 20400 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126, частиною 5 статті 121, частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та закрити провадження у справі.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 липня 2024 року у справі № 598/2557/23 вказаний позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що у даній справі відсутні достатні та належні докази на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, а тому прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, відповідно таке підлягає скасуванню, а справа закриттю.

У апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (далі ГУ НП) просило зазначене судове рішення скасувати. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2023 року позивач керував транспортним засобом, позбавлений правом керування строком на 1 рік постановою Збаразького районного суду Тернопільської області, що підтверджується наданим суду відеодоказом.

Позивачем дійсно допущено порушення Правил дорожнього руху України (далі ПДР), а постанова про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає її розгляду.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

У відповідності до матеріалів справи ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121, частиною 6 статті 121, частиною 4 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн за те, що 30 жовтня 2023 року о 12 год 39 хв той, керуючи транспортним засобом ЯМАХА JOG на автодорозі М-19 (Доманове (на м. Брест) Ковель Чернівці - Тереблече (на м.Бухарест) керував транспортним засобом без мотошолому (пункт 2.3), а транспортний засіб не зареєстрований у сервісному центрі МВС. При цьому у ході перевірки документів було з`ясовано, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2023 року, чим порушив пункт 2.1. «а» ПДР.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи надані відповідачем докази, апеляційний суд встановив, що рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2023 року у справі № 602/878/22 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та стягнуто з нього штраф в дохід держави в сумі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням його права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що з постановою серії БАД №821950 від 30 жовтня 2023 року він не згідний, оскільки в графі «суть адміністративного правопорушення» нічого зрозуміти не можливо, найменування транспортного засобу у постанові не зазначене, а зазначену назву транспортного засобу неможливо прочитати.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що такі твердження позивача спростовується матеріалами справи, а доводи, на які посилається позивач у своїй позовній заяві, на думку апеляційного суду, є надуманими і свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи на свою користь.

Таким чином, слід погодитись з доводами скаржника, що постанова серії БАД №821950 від 30 жовтня 2023 року є обґрунтованою та законною, а позивач дійсно допустив порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до частини 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із приписами частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити.

Скасувати рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 липня 2024 року у справі № 598/2557/23 та прийняти постанову, якою постанову серії БАД №821950 від 30 жовтня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 09 жовтня 2024 року.