Справа № 200/2966/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року справа №200/2966/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 р. у справі № 200/2966/23 (головуючий І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому просить суд:

- визнати бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 16.11.2022 року, з 24.11.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку до 100000, 00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах протиправною;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 16.11.2022 року, з 24.11.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку до 100000, 00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених раніше виплат додаткової винагороди за цей період.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд перпшої інстанції не надав належної оцінки, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області у періоди з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 16.11.2022 року, з 24.11.2022 року по 30.11.2022 року. З огляду на викладені доводи, просив задовольнити апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач висловив згоду з рішенням суду першої інстанції просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне зазначаити наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

Позивач проходив службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України і у період з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 16.11.2022 року, з 24.11.2022 року по 30.11.2022 року перебував в оперативному підпорядкуванні (перебував у відрядженні) НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України на ділянці українсько-білоруського кордону в межах Сумської області.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, а саме додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 16.11.2022 року, з 24.11.2022 року по 30.11.2022 року, тобто за період перебування у відрядженні.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) від 08.01.2023 року №4249, позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні військової агресії на території Сумської області у наступні періоди: з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 16.11.2022 року, з 24.11.2022 року по 30.11.2022 року.

Підставою в довідці зазначено бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №165 (гриф) від 16.09.2022.

Позивач вважає таку довідку достатнім доказом наявності у нього права на отримання у вказані періоди додаткової винагороди до 100 000 грн.

В свою чергу, відповідач заперечує наявність такого права з огляду на:

- не відповідність цієї довідки Військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) від 08.01.2023 року №4249 до Наказу № 392- АГ, а саме надана з порушенням вимог її оформлення.

- довідки за формою згідно Додатку 2 до Наказу № 392 (№ 628) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України не надходили.

Крім того, в межах позовних вимог 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 16.11.2022 року, з 24.11.2022 року по 30.11.2022 року в матеріалах справи наявні наступні документи:

Заступник начальника 2 відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.11.2022 Вх.№1525 , відповідно до вимог Постанови №168 та на виконання вимог п. 4 Наказу №392-АГ клопотав перед першим заступником начальника загону комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону ОСОБА_2 про виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн у розрахунку на місяць, також додаткової винагороди у розмірах із розрахунку 70000 грн. за місяць пропорційно часу участі військовослужбовця у бойових, у якому під порядковим номером зазначений позивач, за період проходження служби з 09.10.2022 року по 31.10.2022, кількість діб 23.

В наявній в матеріалах справи копії рапорту від 03.11.2022, який наданий не в повному обсязі, підстава для його складання з посиланням на бойові розпорядження, накази, журнали бойових дій, тощо, - відсутня.

Такого ж змісту рапорт ОСОБА_3 було подано 01 грудня 2022 року за листопад 2022 року, зокрема, стосовно ОСОБА_1 за період проходження служби з 01.11.2022 по 16.11.2022, з 24.11.2022 по 30.11.2022 кількість діб 23.

Так само, в наявній в матеріалах справи копії рапорту від 01.12.2022, який наданий не в повному обсязі, підстава для його складання з посиланням на бойові розпорядження, накази, журнали бойових дій, тощо, - відсутня.

З додаткових пояснень НОМЕР_4 прикордонного загону, наданих апеляційному суду 09.08.2024, вбачається, що рапорт залишено без реалізації, оскільки документи, зазначені в графі «підстава» до управління НОМЕР_4 прикордонного загону надані не були. У власності та володінні НОМЕР_4 прикордонного загону дані документи відсутні.

Отже, спірним питанням у даній справі є правомірність не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100000 грн. починаючи з за жовтень - листопад 2022 року, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з наступного.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою виконання вимог Постанови № 168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ № 392), який був уведений в дію з 1 серпня 2022 року.

Так, згідно пункту 1 Наказу № 392 військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Пункт 2 цього наказу визначав вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених абзацом другим пункту 1 Постанови №168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю Держприкордонслужби право на збільшення додаткової винагороди до 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі:

1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;

2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;

3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;

6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;

7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;

8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

У пункті 4 наказу № 392 встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 5 наказу № 392 для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).

Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 наказу).

У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 наказу).

Відповідно до пункту 11 наказу № 392 склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (абзац перший пункту 11 наказу).

Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу (абзац другий пункту 11 наказу).

Згідно з пунктом 12 наказу № 392 виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.

З 1 грудня 2022 року був уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (далі Наказ № 628).

Цей наказ дещо змінив перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

Згідно з пунктом 3 Наказу № 628 документами, що підтверджують безпосередньою участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:

1) бойовий наказ (бойове розпорядження);

2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал), журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;

3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

Пунктом 8 цього наказу передбачено, що інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Слід зауважити, що Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі №200/193/23 сформував висновок щодо питання застосування наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ, від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ та Інструкції МВС від 18 березня 2016 року №188 у контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.

При цьому Верховний Суд дійшов висновку про те, що застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у спірний період підлягають накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ.

Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 також дійшов висновку про те, що Інструкція про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.03.2016 № 188, була прийнята на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», а тому колегія суддів вважає помилковим застосування судами першої та апеляційної інстанцій її положень при визначенні порядку та умов виплати додаткової винагороди, встановленої на період дії воєнного стану постановою Кабінету Міністрів України №168.

У відповідності до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на відсутність достовірних відомостей НОМЕР_4 прикордонного загону про наявність у спірний період у позивача права на отримання додаткової винагороди до 100 000 грн, враховуючи заперечення проти позову НОМЕР_1 прикордонного загону, враховуючи положення частини другої статті 90 КАС України, за якими жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили, колегією суддів не приймаються посилання позивача на те, що довідка від 07.01.2023 №3582 є беззаперечним доказом наявності у позивача права на отримання винагороди в розмірі до 100000 грн.

Так, в постанові від 25 січня 2024 року в справі № 560/1216/23 Верховний Суд зазначив:

«49. Водночас, незважаючи на позовні вимоги, які стосувалися виплати позивачу додаткової винагороди з 24 лютого 2022 року без визначення кінцевої дати, подані позивачем докази, що охоплювали період з 24 лютого по 31 травня 2022 року, та заперечення відповідача щодо наявності підстав для виплати позивачу вказаної винагороди за час його відрядження до іншої військової частини, суди попередніх інстанцій не встановили, у який період часу та до якої військової частини ОСОБА_1 був відряджений з початку введення воєнного стану в Україні, а також якими обставинами позивач обґрунтовував позовні вимоги про виплату йому додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць за період з 01 червня 2022 року по дату звернення до суду (25 січня 2023 року). Фактично судові рішення про відмову в задоволенні позову за період з 01 червня 2022 року по 25 січня 2023 року нічим не обґрунтовані.

50. Надаючи оцінку поданим позивачем до суду довідкам військової частини НОМЕР_6 на предмет їх належності, допустимості, достовірності і достатності для підтвердження обставин безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах у період з 24 лютого по 31 травня 2022 року, суди обох інстанцій не дослідили й не з`ясували змісту документів, зазначених підставою видачі цих довідок».

Тому апеляційним судом вжито заходів щодо офіційного з`ясування обставин цієї справи.

Так, ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року у відповідачів витребувано документи.

НОМЕР_1 прикордонний загін надав витяг з журналу службово-бойових дій мінометної прикордонної застави приккшр №2 11 ПРИКЗ( розрочато 09 жовтня 2022 року) та витяг з рапорту ОСОБА_3 від 01 грудня 2022 року за листопад 2022 року № 1893.

В відзиві, наданий апедяційному суду 28.08.2024, НОМЕР_1 прикордонний загін вказує на не відповідність довідки Військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) від 08.01.2023 року №4249 до Наказу № 392- АГ, а саме надана з порушенням вимог її оформлення. Та зазначає, що довідки за формою згідно Додатку 2 до Наказу № 392 (№ 628) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України не надходили.

НОМЕР_4 прикордонний загін повідомив, що позивача у відповідності до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №165 гриф (володільцем даного бойового наказу є Адміністрація Державної прикордонної служби України) було направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Бойові накази (розпорядження) видавалися стосовно НОМЕР_7 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ). Копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу (документів, які підтверджують виконання бойових завдань Позивачем), надати не має можливості, так як їх облік та ведення безпосередньо здійснювалося у 2 прикордонній комендатурі швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) та до управління ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) не надавалися

Відповідно до Наказів № 392-АГ та 628-АГ, рапорт начальника загону- коменданта НОМЕР_7 комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_4 від 03.11.2022 №1525 був відправлений до НОМЕР_1 прикордонного загону супровідним листом від 10.11.2022 №22/4372-Вих); рапорт начальника загону- коменданта НОМЕР_7 комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_4 від 01.12.2022 №1893 був відправлений до НОМЕР_1 прикордонного загону супровідним листом від 04.12.2022 №22/4931-Вих). Посилання на будь-які бойові розпорядження, накази, журнали бойових дій, інші документи в даних рапортах відсутні. Підстави для складання даних рапортів, в тому числі, з інформацією, посилання на конкретний(і) підпункт(и) 1-8 пункту 2 Наказу № 392 (підпункти 1-7 пункту 2 Наказу № 268) в даних рапортах не зазначені.

Так як Позивач був прикомандирований до військової частини НОМЕР_3 у період з 09.10.2022 по 30.11.2022, начальником військової частини НОМЕР_3 , на виконання Наказу № 39-АГ, було видано Довідку про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 08.01.2023 №4249.

Разом з тим, оскільки підтверджуючі документи до військової частини НОМЕР_3 не були надані, в довідці дана інформація відсутня.

Тобто, дана довідка інформує про період перебування Позивача в зоні бойових дій та можливість виконання ним бойових завдань та не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року у відповідачів витребувано документи.

НОМЕР_4 прикордонний загін повідомив, що оскільки копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу до управління ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходили, надати інформацію щодо кількості бойових чергувань Позивача та які завдання (накази, розпорядження) виконував Позивач як військовослужбовець протягом спірного періоду, у військової частини НОМЕР_3 надати немає можливості.

Підтверджуючі документи щодо прийняття ОСОБА_1 безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходили.

НОМЕР_7 прикордонна комендатура швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону виконувала завдання з охорони та оборони державного кордону України на ділянці відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_1 .Оцінюючи наявні в справі докази, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 25 січня 2024 року в справі № 560/1216/23, досліджуючи та з`ясовуючи зміст документів, зазначених підставою видачі довідки Військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін) від 08.01.2023 №4287 та рапортів начальника загону- коменданта НОМЕР_7 комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_4 .

Щодо довідки Військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін) від 08.01.2023 №4249.

В ній зазначено, що позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні військової агресії на території Сумської області у наступні періоди: з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 16.11.2022 року, з 24.11.2022 року по 30.11.2022 року.

Як зазначалось вище, видавник цієї довідки ( НОМЕР_4 прикордонний загін) в листах від 10.11.2022 №22/4372-Вих та від 04.12.2022 №22/4931-Вих та протягом розгляду цієї справи (зокрема, в додаткових поясненнях від 09.08.2024) стверджував, що вона (довідка) лише інформує про період перебування Позивача в зоні бойових дій та можливість виконання ним бойових завдань згідно пункту 2 Наказу №164-АГ та не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.

Зі змісту наведеної довідки вбачається, що єдиною підставою її видання слугував бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №165 (гриф) від 16.09.2022 гриф, за яким Позивача було направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування до НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ).

При цьому зміст такого бойового наказу (про відрядження), що не є спірною в справі обставиною, виданого 16 вересня 2022 року, апріорі не може свідчити про виконання позивачем в майбутньому (в спірний період з жовтня 2022 року по листопад 2022 року), бойових дій (завдань), які визначені підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу № 164 (давали б право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168).

В той же час, наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.

При цьому колегія суддів вважає, що сам по собі факт віднесення Сумської області до районів ведення воєнних (бойових) дій не свідчить про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди у її збільшеному розмірі.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 360/568/23 (п.62).

Отже, вказана довідка не може бути належним доказом участі Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, що давало би право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.

Щодо рапортів.

Заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 рапортом від 03.11.2022 Вх.№1525 , відповідно до вимог Постанови №168 та на виконання вимог п. 4 Наказу №392-АГ клопотав перед першим заступником начальника загону комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону ОСОБА_2 про виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн у розрахунку на місяць, також додаткової винагороди у розмірах із розрахунку 70000 грн. за місяць пропорційно часу участі військовослужбовця у бойових, у якому під порядковим номером зазначений позивач, за період проходження служби з 09.10.2022 року по 31.10.2022, кількість діб 23.

В наявній в матеріалах справи копії рапорту від 03.11.2022, який наданий не в повному обсязі, підстава для його складання з посиланням на бойові розпорядження, накази, журнали бойових дій, тощо, - відсутня.

Перший заступник начальника загону комендант прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону ОСОБА_5 листом від 04.11.22 № 1535 начальнику НОМЕР_4 прикордонного загону направив цей рапорт з проханням надіслати його до НОМЕР_1 прикордонного загону для проведення виплати додаткової винагороди особовому складу НОМЕР_7 приккшр НОМЕР_1 прикордонного загону.

В свою чергу, начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 10.11.2022 №22/4372-Вих направив вказаний вище рапорт начальнику НОМЕР_1 прикордонного загону, в якому вказав, що підтверджуюча інформація відповідно до вимог пункту 2 підпунктів 1-8 Наказу № 392 відсутня.

Такого ж змісту рапорт ОСОБА_3 було подано 01 грудня 2022 року за листопад 2022 року, зокрема, стосовно ОСОБА_1 за період проходження служби з 01.11.2022 по 16.11.2022, з 24.11.2022 по 30.11.2022 кількість діб 23.

Аналогічним чином вчинили ОСОБА_6 листом від 01.12.2022 № 1894 та ОСОБА_7 листом від 04.12.2022 №22/4931-Вих.

У додатках цього рапорту, а саме з витягу журналу службово-бойових дій 2 приккшр №2 11 ПРИКЗ зазначена підстава для застосування 2 приккшр №2 11 ПРИКЗ в охороні державного кордону або веденні бойових дій: накази (розпорядження) АДПСУ, а саме №638 ДСК від 11.10.2022 року, №638 ДСК від 28.10.2022 року, №715 ДСК від 01.11.20222 року, № 726 ДСК від 04.11.2022 року(МП), №1801 ДСК від 01.11.2022 року(105), №739 ДСК від 07.11.2022 року(МП), №1844 ДСК від 04.11.2022 року(105), №758 ДСК від 13.11.2022 року(105), №1929 ДСК від 11.11.2022 року(105), №769 ДСК від 17.11.2022 року(МП), №1984 ДСК від 16.11.2022 року(105), №796 ДСК від 26.11.2022 року, №797 ДСК від 26.11.2022 року, №799 ДСК від 26.11.2022 року, №800 ДСК від 26.11.2022 року, №801 ДСК від 26.11.2022 року, №802 ДСК від 27.11. 2022 року, №803 ДСК від 27.11.2022 року, №804 ДСК від 27.11.2022 року, №829 ДСК від 03.12.2022 року.

Вищезазначені накази (розпорядження) АДПСУ суду не були надані.

Що стосується рапортів за жовтень та листопад 2022 року, зазначена в них підстава для його складання не знайшла свого обґрунтування: з витягу з журналу службово-бойових дій 2 приккшр №2 11 ПРИКЗ не вбачається виконання позивачем бойових дій (завдань), які визначені підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу № 164 та які б давали право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.

Отже, вказані рапорти не можуть бути належним доказом участі Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, що давало би право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.

Колегія суддів зауважує, що виконання позивачем завдання охорони певної ділянки державного кордону в межах відповідальності НОМЕР_4 прикордонного загону, про що зазначала третя особа в цій справі, є одним з безпосередніх функціональних обов`язків позивача як військовослужбовця органу Державної прикордонної служби, і само по собі виконання такого завдання не передбачено підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу № 392 (підпунктами 1-7 пункту 2 Наказу № 628) та не дає права на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.

Сам факт виконання Позивачем якихось бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) під час перебування у службовому відрядженні в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_4 прикордонного загону в період дії воєнного стану в Україні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови №168, - для цього потрібно виконання дій (завдань), прямо передбачених підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу № 392 (підпунктами 1-7 пункту 2 Наказу № 628).

Не є підтвердженням безпосередньої участі Позивача у бойових діях та відповідних заходах бойові накази (розпорядження), оскільки сама по собі видача бойового наказу (розпорядження) не є безумовним доказом його виконання військовослужбовцем та його безпосередньої участі у бойових діях чи відповідних заходах. Крім того, виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями.

За змістом підпунктів 1-8 пункту 2 Наказу № 392 (підпунктів 1-7 пункту 2 Наказу № 628), в основному, умовою виконання бойових (спеціальних) завдань є вогневе ураження або безпосереднє зіткнення з противником.

В свою чергу, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилався лише на наявність довідки НОМЕР_4 прикордонного загону від 08.01.2023 №4249, не наводячи будь-яких фактів чи доказів виконання ним дій або завдань, які передбачені 1-8 пункту 2 Наказу № 392 (підпунктами 1-7 пункту 2 Наказу № 628).

Отже, у суду відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази (документи, матеріали) щодо виконання Позивачем у спірному періоді безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій за спірний період, і як наслідок, наявності у нього права для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови №168.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач правомірно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду в розмірі до 1000000 грн за спірні періоди.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 р. у справі № 200/2966/23 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 р. у справі № 200/2966/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 08 жовтня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць