Справа № 500/5820/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

Справа № 500/5820/24

09 жовтня 2024 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить:

визнати протиправною бездіяльність Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у незняті арешту із коштів на рахунках IBAN: НОМЕР_1 (пенсійна картка) та IBAN: НОМЕР_2 (зарплатна картка), які відкриті на ім`я ОСОБА_1 у публічному акціонерному товаристві "Акціонерний банк "ПІВДЕННИЙ".;

зобов`язати Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з коштів: на рахунку (пенсійна картка) IBAN: НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 , у публічному акціонерному товаристві "Акціонерний банк "ПІВДЕННИЙ"; на рахунку (зарплатна картка) IBAN: НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 , у публічному акціонерному товаристві "Акціонерний банк "ПІВДЕННИЙ".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 76066478. Постановою державного виконавця Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баляк О.Б. від 18.09.2024 у вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення вказаної постанови. ОСОБА_1 має відкриту пенсійну картку поточний рахунок IBAN: НОМЕР_1 , на який надходять пенсійні виплати, а також зарплатну картку - поточний рахунок IBAN: НОМЕР_2 , на який надходить заробітна плата, що підтверджується довідкою публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "ПІВДЕННИЙ"№ 1902/1902/28322/2024 від 19.09.2024. Однак, у знятті арешту із вищевказаних рахунків відповідач листом від 23.09.2024 № 153591 відмовив з підстав ненадходження повідомлень про те, що на рахунках знаходяться кошти зі спеціальним режимом використання.

Вказану відмову Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у знятті арешту, накладеного на кошти, розміщені на пенсійному та зарплатному рахунках, тобто зі спеціальним режимом використання, позивач вважає протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даними позовом.

Ухвалою суду від 01.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено справу розглядати суддею одноособово, з урахуванням особливостей, визначених ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Призначено у справі судове засідання на 09.10.2024.

На виконання вимог вказаної ухвали, Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнали. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що на виконання виконавчого листа, виданого 21.08.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів державним виконавцем відділу 18.09.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76066478. 20.09.2024 на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_1 про скасування арешту накладеного на рахунки в публічному акціонерному товаристві "Акціонерний банк "ПІВДЕННИЙ", оскільки вони використовуються для отримання заробітної плати та пенсії. З доданого до заяви боржника довідки банку від 19.09.2024 вбачається, що у боржника наявні два рахунки в публічному акціонерному товаристві "Акціонерний банк "ПІВДЕННИЙ" НОМЕР_1 поточний рахунок (пенсійна картка), та НОМЕР_2 поточний рахунок (зарплатна картка), однак виписки руху коштів по даних рахунках державному виконавцеві не надано, таким чином встановити джерело надходження коштів на дані рахунки не можливо. Станом на 08.10.2024 повідомлення від публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "ПІВДЕННИЙ" про те, що на рахунку знаходяться кошти, на які законом заборонено звертати стягнення не надходило.

Представниками сторін надано до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 та ч.3 ст.268 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що провадження у справі слід закрити з таких підстав.

Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Така правова позиція неодноразово була викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 20.09.2018 у справі № 813/1076/17, від 14.11.2018 у справі №817/986/17, від 21.11.2018 у справі №520/13190/17, від 27.11.2018 у справі №820/3534/17, від 10.04.2019 у справі №823/811/17.

Разом із цим, у відповідності до ч.1 ст.287 КАС України, якою передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Із системного аналізу наведених законодавчих норм слідує, що якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Згідно ч.1, 2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є, зокрема, юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 07.10.2013 №607/9954/13-ц присуджено стягнути фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 350700 грн. заборгованості та проценти в сумі 166 821 (сто шістдесят шість тисяч вісімсот двадцять одну) грн. 52 коп. Стягнути фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 441 грн. судового збору.

На виконання виконавчого листа №607/9954/13-ц, виданого 21.08.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 18.09.2024, державним виконавцем відкрито виконавче провадження №76066478.

В межах вказаного виконавчого провадження, №18.09.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти боржника, які знаходяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження на загальну суму 573313,77 грн.

22.01.2024 позивач звернувся до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту з рахунку, у зв`язку з отриманням пенсії на рахунок IBAN: НОМЕР_1 , та заробітної плати на рахунок IBAN: НОМЕР_2 , про що свідчить довідка публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "ПІВДЕННИЙ"№ 1902/1902/28322/2024 від 19.09.2024.

Листом Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.09.2024 № 153591 позивачу повідомлено про відсутність правових підстав для зняття арешту з рахунків боржника, оскільки станом на 23.09.2024 на адресу відділу повідомлення про те, що на рахунках знаходяться кошти із спеціальним режимом використання чи кошти звернення стягнення на які заборонено законом, не надходило.

Так, у цій справі позивачем оскаржується бездіяльність відповідача, яка полягає у незняті арешту із коштів накладеного в межах виконавчого провадження, відкритого з примусового виконання виконавчого листа №607/9954/13-ц, виданим 21.08.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі.

Приписами ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною1 статті 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

З огляду на викладене, оскільки позивач є боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №607/9954/13-ц, виданого 21.08.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі, то спір щодо оскарження ним бездіяльності державного виконавця, яка полягає у незняті арешту із коштів накладеного в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого документа, підлягає розгляду в порядку ЦПК України.

Наведеним виключається можливість розгляду цього спору в межах адміністративного судочинства як публічно-правового спору, оскільки в даному випадку має застосовуватися порядок оскарження, встановлений Законом України "Про виконавче провадження", що також передбачено ст.287 КАС України.

У відповідності п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а відтак згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України провадження у справі слід закрити.

Разом з тим, за змістом ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на зазначене, суд роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, суд відзначає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.19, 238, 248, 250 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 09 жовтня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул.Острозького князя, 14, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46006, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.