Справа № 160/23008/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КДВ ПЛЮС» до Дніпровської митниці, в якій позивач просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA 110130/2024/000259/1 від 04.07.2024 р., № UA 110130/2024/000252/1 від 29.06.2024 р., № UA 110130/2024/000253/1 від 02.07.2024 р., № UA 110130/2024/000257/1 від 04.07.2024 р., № UA 110130/2024/000258/1 від 04.07.2024 р., № UA 110130/2024/000260/1 від 04.07.2024 р.
визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2024/000547 від 04.07.2024 р.; № UA110130/2024/000531 від 29.06.2024 р.; №/2024/000533 від 02.07.2024 р.; UA110130/2024/000543 від 04.07.2024 р.; UA110130/2024/000546 від 04.07.2024 р,; UA110130/2024/000548 від 04.07.2024 р., винесені Дніпровською митницею.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Ухвалою від 28.08.2024 року суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
Проте відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України (надалі - МК України), документи подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, не підтверджують числові значення митної вартості товару та містять розбіжності.
Митницею було запропоновано позивачу надати додаткові документи, проте, декларантом було подано листи про те, що додаткові документи, крім тих, що були надані раніше, надати в 10-ти денний термін не має можливості.
Враховуючи, що декларантом не спростовано вищезазначені розбіжності та не підтверджено заявлену митну вартість, відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України заявлена митна вартість не може бути визнана митним органом, у зв`язку з чим було здійснено коригування митної вартості за резервним методом.
Таким чином, відповідач наполягає на правильності своєї позиції, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
24.09.2024 року позивач надав до суду відповідь на відзив, яку долучено до матеріалів справи та в якій підтримано правову позицію, викладену в позовній заяві.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
03.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КДВ ПЛЮС» (покупець) і Компанією ABBAS FRUITS TARIM URUNLERI SANAYЭ VE TЭCARET LЭMЭTED SЭRKETЭ (Туреччина) (продавець) укладено контракт № 10/24 -U, за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язався прийняти товар й оплатити його на умовах даного контракту та інвойсів, які є невід`ємною частиною даного контракту.
Відповідно до п. 3.1. товар поставляється на умовах CPT або FCA згідно з Інкотермс-2010. Остаточні умови поставки обумовлено в інвойсах, прийнятих до оплати та є невід`ємною частиною цього контракту. Поставка товару здійснюється партіями, сформованими на підставі замовлень покупця в усній формі і наявності товару на складі продавця., п. 3.2.
Умови оплати за замовчуванням - 100% передоплати, якщо інше не вказано в інвойсах, сума оплати також вказується в інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Всі платежі по контракту здійснюються в доларах США (пункти 4.1, 4.2. контракту).
На виконання контракту №10/24 -U від 3 квітня 2024 року, на підставі рахунку - проформи (інвойсу) № 18 від 29.06.2024 р. та рахунку НОМЕР_1 від 30.06.2024 р. Позивач придбав та ввіз на митну територію України томати в кількості 20 000,00 кг, загальною вартістю 12 000,00 USD за ціною 0,60 USD за один кілограм. Оплата товару здійснювалась шляхом безготівкового перерахунку коштів на розрахунковий рахунок продавця. Це підтверджується платіжною інструкцією № б/н від 3 липня 2024 року.
Умови поставки в інвойсі СРТ.
До цієї митної декларації декларантом були додані наступні документи на підтвердження митної вартості товарів:
Зовнішньоекономічний контракт № 10/24 - U від 03.04.2024 р.;
Додаткова угода № 1 від 13.05.2024 до зовнішньоекономічного Контракту № 10/24 - U від 03.04.2024 р.;
Рахунок - проформа (інвойс) № 18 від 29.06.2024 р.;
Платіжна інструкція № б/н від 3липня 2024 року;
Митна декларація країни відправлення № 24070100ЕХ00015578 від 30.06.2024 р.;
ЦМР міжнародна автомобільна накладна від 30.06.2024 р.;
Сертифікат якості № В 1229437 від 30.06.2024 р.;
Сертифікат EC/TR A 5720079 від 30.06.2024 р.
Підтвердженням сплати рахунку е-FATURA є платіжна інструкція № б/н від 3 липня 2024 року.
Умови поставки в інвойсі СРТ.
Зовнішньоекономічний контракт № 10/24 - U від 03.04.2024 р.;
Додаткова угода № 1 від 13.05.2024 р. до зовнішньоекономічного Контракту № 10/24 - U від 03.04.2024 р.;
Рахунок - проформа (інвойс) № 12 від 22.06.2024 р.;
Платіжна інструкція № б/н від 24 червня 2024 року;
Митна декларація країни відправлення № 24070100ЕХ00015159 від 22.06.2024 р.;
ЦМР міжнародна автомобільна накладна від 22.06.2024 р.;
Сертифікат якості № A1639028 від 22.06.2024 р.;
Фітосанітарний сертифікат EC/TR A 5718081 від 22.06.2024 р.
Підтвердженням сплати рахунку - проформи (інвойс) та е-FATURA є платіжна інструкція № б/н від 24 червня 2024 року.
Умови поставки в інвойсі СРТ.
Зовнішньоекономічний контракт № 10/24 - U від 03.04.2024 р.;
Додаткова угода № 1 від 13.05.2024 р. до зовнішньоекономічного Контракту № 10/24 - U від 03.04.2024 р.;
Рахунок проформа (інвойс) № 13 від 22.06.2024 р.;
Платіжна інструкція № б/н від 24 червня 2024 року;
Митна декларація країни відправлення № 24070100ЕХ00015158 від 22.06.2024 р.;
ЦМР міжнародна автомобільна накладна від 22.06.2024 р.;
Сертифікат якості A 1639029 від 22.06.2024 р.;
Фітосанітарний сертифікат № EC/TR A 5718082 від 22.06.2024 р.
Підтвердженням сплати рахунку-фактури (інвойс) та е-FATURA є платіжна інструкція № б/н від 24 червня 2024 року.
Умови поставки в інвойсі СРТ.
Зовнішньоекономічний контракт № 10/24 - U від 03.04.2024 р.;
Додаткова угода № 1 від 13.05.2024 р. до зовнішньоекономічного Контракту № 10/24 - U від 03.04.2024 р.;
Рахунок - проформа (інвойс) № 14 від 26.06.2024 р.;
Платіжна інструкція № б/н від 27 червня 2024 року;
Митна декларація країни відправлення № 24070100ЕХ00015437 від 27.06.2024 р.;
ЦМР міжнародна автомобільна накладна від 27.06.2024 р.;
Сертифікат якості № A 1639030 від 26.06.2024 р.;
Фітосанітарний сертифікат № EC/TR A 5720526 від 27.06.2024 р.
Підтвердженням сплати рахунку - проформи (інвойс) та е - FATURA є платіжна інструкція № б/н від 27 червня 2024 року.
Умови поставки в інвойсі СРТ.
Зовнішньоекономічний контракт № 10/24 - U від 03.04.2024 р.;
Додаткова угода № 1 від 13.05.2024 р. до зовнішньоекономічного Контракту № 10/24 - U від 03.04.2024 р.;
Рахунок - проформа (інвойс) № 15 від 27.06.2024 р.;
Платіжна інструкція № б/н від 28 червня 2024 року;
Митна декларація країни відправлення № 24070100ЕХ00015439 від 27.06.2024 р.;
ЦМР міжнародна автомобільна накладна від 27.06.2024 р.;
Сертифікат якості № A 1639031 від 27.06.2024 р.;
Фітосанітарний сертифікат № EC/TR A 5720520 від 27.06.2024 р.
Умови поставки в інвойсі СРТ.
Зовнішньоекономічний контракт № 10/24 - U від 03.04.2024 р.;
Додаткова угода № 1 від 13.05.2024 р. до зовнішньоекономічного Контракту № 10/24 - U від 03.04.2024 р.;
Рахунок - проформа (інвойс) № 16 від 28.06.2024 р.;
Платіжна інструкція № 3778-005583 від 1 липня 2024 року;
Митна декларація країни відправлення № 24070100ЕХ00015547 від 28.06.2024 р.;
ЦМР міжнародна автомобільна накладна від 28.06.2024 р.;
Сертифікат якості № A 1639032 від 28.06.2024 р.;
Фітосанітарний сертифікат № EC/TR A 5716436 від 28.06.2024 р.
Підтвердженням сплати рахунку проформи (інвойс) та е-FATURA є платіжна інструкція № 3778-005583 від 1 липня 2024 року.
Підтвердженням сплати рахунку проформи (інвойс) та е-FATURA є платіжна інструкція № б/н від 28 червня 2024 року.
Розглянувши надані документи Дніпровська митниця здійснила коригування митної вартості товарів та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів:
По всіх зазначених вище митних деклараціях відповідач направив декларанту електронні повідомлення про необхідність подання додаткових документів, а саме:
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати);
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів (для підтвердження числових значень щодо вартості товарів та умов поставки);
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (для підтвердження даних щодо виробника товарів та ціни).
У відповідь декларантом було повідомлено, що всі необхідні документи для проведення митного оформлення ним надані. Додаткові надати в 10-ти денний термін не має можливості. Декларант просив завершити митне оформлення в термін, зазначений ст.255 МК України.
Відповідно до рішень № UA 110130/2024/000259/1 від 04.07.2024 р., № UA 110130/2024/000252/1 від 29.06.2024 р., № UA 110130/2024/000253/1 від 02.07.2024 р., № UA 110130/2024/000257/1 від 04.07.2024 р., № UA 110130/2024/000258/1 від 04.07.2024 р., № UA 110130/2024/000260/1 від 04.07.2024 р. визначено вартість товару резервним методом.
Відмову у митному оформленні товарів відповідач оформив картками відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення: № UA110130/2024/000547 від 04.07.2024 р., № UA110130/2024/000531 від 29.06.2024 р., №/2024/000533 від 02.07.2024 р., № UA110130/2024/000543 від 04.07.2024 р., №/2024/000546 від 04.07.2024 р., №/2024/000548 від 04.07.2024 р.
З урахуванням рішень про коригування митної вартості товарів, зросла вартість товару та збільшився розмір сплати митної вартості 10% та 20% ПДВ за деклараціями:
49 727,08 грн., ПДВ на 109 399,57 грн. Загальна сума збільшення 159 126, 65 грн.;
41 348,15 грн., ПДВ на 90 956,93 грн. Загальна сума збільшення - 132 305, 08 грн.;
41 454,13 грн., ПДВ на 91 199,08 грн. Загальна сума збільшення - 132 653, 21 грн.;
48 096, 68 грн., ПДВ на 105 812,70 грн. Загальна сума збільшення 153 909, 38 грн.;
48 096, 68 грн., ПДВ на 105 812,70 грн. Загальна сума збільшення 153 909, 38 грн.;
48 096, 68 грн., ПДВ на 105 812,70 грн. Загальна сума збільшення 153 909, 38 грн.
Загальна сума, яку надміру сплатив позивач складає 885 813, 08 грн.
Позивач вважає, що зазначені вище рішення про коригування митної вартості товару і картки відмови є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся з цією позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно із статтею 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи (стаття 257 Митного кодексу України).
Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частиною другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Ця норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митним органом мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 Митного кодексу України).
Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз положень статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Водночас суд звертає увагу на те, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.
Тобто встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 23.01.2020р. у справі №804/4365/16 та від 04.11.2021р. у справі 120/2634/19-а.
Суд звертає увагу на те, що право витребовувати додаткові документи не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів та в процедурі підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються.
З аналізу наведених норм також видно наявність у митного органу обов`язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв`язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов`язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв`язку.
Тобто законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують число визначення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Аналіз викладених статей свідчить про обов`язок митниці зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.11.2021р. у справі №808/1411/17, від 18.08.2021р. у справі №821/1050/17.
У цій справі судом не встановлено існування обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору.
Надіслані митним органом електронні запити не містять інформації, що дозволяла б з`ясувати, які саме відомості про складові числового значення митної вартості відсутні або не підтверджуються поданими позивачем документами. Суд зазначає, що вказані митним органом недоліки не дають підстави для висновку про відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та не може бути підставою для витребування у позивача додаткових документів.
Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд робить висновок, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованих товарів, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.
Разом з тим посилання відповідача на джерело інформації щодо визначення митної вартості не є достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару дійсно було імпортовано до України.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Вказаний правовий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладено у постанові від 05.05.2022р. в справі №2040/6019/18, від 18.08.2021р. у справі №160/4944/19.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої декларантом митної вартості товару судом не встановлено.
Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що документами, поданими до митного оформлення товарів, підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню та на документально підтверджених відомостях.
Будь-яких належних доказів, що свідчили б про відсутність у документах, які підтверджують митну вартість товарів, перелік яких наведено у частині другої статті 53 Митного кодексу України, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, митний орган не надав.
Відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Тобто не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.06.2022р. у справі №1.380.2019.001524, від 14.06.2022р. у справі №809/257/17.
З урахуванням викладеного суд робить висновок, що відповідач неправомірно відмовивши позивачу у визначені задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не у відповідності до чимог ст 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Стосовно вимог позивача про скасування карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною шостою статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Оскільки на час прийняття оспорюваних карток відмови у прийнятті митної вартості, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення були відсутні підстави, передбачені частиною шостою статті 54 Митного кодексу України, відповідні рішення суб`єкта владних повноважень також є протиправними та підлягають скасуванню.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.
З огляду на вищевикладене, суд зробив висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 13 296, 49 грн, потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 77, 139, 241-250, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів - № UA 110130/2024/000259/1 від 04.07.2024 р., № UA 110130/2024/000252/1 від 29.06.2024 р., № UA 110130/2024/000253/1 від 02.07.2024 р., № UA 110130/2024/000257/1 від 04.07.2024 р., № UA 110130/2024/000258/1 від 04.07.2024 р., № UA 110130/2024/000260/1 від 04.07.2024 р.
Визнати протиправним та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2024/000547 від 04.07.2024 р.; № UA110130/2024/000531 від 29.06.2024 р.; №/2024/000533 від 02.07.2024 р.; UA110130/2024/000543 від 04.07.2024 р.; UA110130/2024/000546 від 04.07.2024 р,; UA110130/2024/000548 від 04.07.2024 р., винесені Дніпровською митницею.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук