Справа № 240/20252/23
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/20252/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції щодо не проведення за заявою ОСОБА_1 службового розслідування за фактом нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 22.06.2017 відповідно до вимог чинного законодавства;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції провести службове розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 22.06.2017 з ОСОБА_1 на 206 км автодороги Київ-Чоп, поблизу с.Миколаївка, Новоград-Волинського району, Житомирської області та оформити його результати відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що звертався до відповідачів із заявами про проведення службового розслідування щодо нещасного випадку, що стався з позивачем 22.06.2017, однак відповідачами було йому протиправно відмовлено у проведенні службового розслідування та оформлення його результатів відповідно до Порядку №1346. Вказана бездіяльність відповідачів слугувала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

09.08.2023 на адресу суду від відповідача - Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що повідомлення про нещасний випадок не надходило, лікувально-профілактичний заклад системи МВС у свою чергу також не повідомив за встановленою формою керівника підрозділу, де працював потерпілий ( ОСОБА_1 ) про нещасний випадок, отже, на думку представника УПП в Житомирській області ДПП, були об`єктивні підстави не проводити розслідування нещасного випадку. Крім того, відповідачем зазначено, що позивач звернувся до УПП в Житомирській області ДПП із заявою про проведення службового розслідування за фактом нещасного випадку який стався з ним 22.06.2017 та оформлення його результатів відповідно до вимог Порядку №1346, однак відповідно до визначень закріплених в Законі України від 15.03.2018 №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Так само і в Законі України від 22.02.2006 №3460-ІV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», а саме статті 14 визначено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

В обох випадках метою службового розслідування є з`ясування обставин дисциплінарного проступку.

Також, у відзиві вказано, що оскільки за результатом перевірки відомостей, викладених у заяві позивача від 20.01.2023, ознак дисциплінарного проступку не встановлено, то і підстави для призначення службового розслідування також відсутні.

Також, представником відповідача зазначено, що не вважається повідомленням про настання нещасного випадку, що трапився з поліцейським, рапорт позивача від 20.08.2018 на ім`я т.в.о. заступника начальника управління - начальника ВМ та АЗ Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, оскільки даним рапортом позивач просить видати йому копію наказу про призначення розслідування, копію акта розслідування нещасного випадку та акти, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) за формою яка затверджена МВС України.

Спецповідомлення старшого інспектора-чергового відділу чергової служби УПП в Житомирській області також, на думку відповідача, не є повідомленням про настання нещасного випадку, адже це спецповідомлення стосується факту дорожньо-транспортної пригоди і не відповідає формі затвердженій у додатку №3 до Порядку №1346, а з ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2021 у справі №285/3153/17 можна лише встановити, що ОСОБА_1 заявив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, при цьому не являючись особою у статусі потерпілого (а.с.38-40).

Відповідач - Департамент патрульної поліції відзив на адміністративний позов не надав, про причини неподання відзиву не повідомив, тому суд, у відповідності до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.06.2017 перебуваючи на посаді інспектора роти №3 УПП в Житомирській області ДПП на 206 км автодороги Київ-Чоп під час виконання службових обов`язків, а саме: охорони місця ДТП з потерпілими відбувся нещасний випадок (інша ДТП), в результаті якої ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження та госпіталізовано до КНП «Новоград-Волииське міськрайонне ТМО», а в подальшому до ДУ «ТМО МВС України по Житомирській області».

Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 22.06.2017 КНП «Новоград-Волинське міськрайонне ТМО» ОСОБА_1 доставлений автомобілем швидкої медичної допомоги з місця ДТП 22.06.2017 біля с.Броники (збила вантажівка). Травма виробнича. Втрачав свідомість. Госпіталізований до травматологічного відділення (а.с.10).

Згідно довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського №96 від 05.07.2017 лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував на стаціонарі з 22.06.2017 по 05.07.2017 у зв`язку з травмою отриманою під час служби (а.с.12).

Даний нещасний випадок трапився 22.06.2017 під час проходження служби та пов`язаний з виконанням службових обов`язків, оскільки лейтенант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на чергуванні, виконував свої безпосередні обов`язки та не порушував службової дисципліни.

За даним фактом ДТП слідчим відділом Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області внесені відомості до ЄРДР за №0001051 із правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України.

У встановленому законом порядку ОСОБА_1 визнано цивільним позивачем у вищевказаному кримінальному провадженні, оскільки він отримав тілесні ушкодження та ним було заявлено цивільний позов.

За результатами зібраних у справі доказів водію ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України та в подальшому відносно нього складено обвинувальний акт який направлено до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2021 у справі №285/3153/17 клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 задоволено. Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України, а провадження щодо нього закрито на підставі ст.49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов Департаменту патрульної поліції та ОСОБА_1 залишено без розгляду, роз`яснено про право звернутися із наведеним позовом у порядку цивільного судочинства (а.с.13-14).

20.01.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою до УПП в Житомирській області в якій просив провести службове розслідування за фактом нещасного випадку, що стався з ним 22.06.2017 та оформити його результати відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346 (а.с.23).

23.01.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Департаменту патрульної поліції в якій просив зобов`язати УПП в Житомирській області провести службове розслідування за фактом нещасного випадку, що стався з ним 22.06.2017, та оформити його результати відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346 (а.с.25).

06.03.2023 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК та пенсійним посвідченням від 29.03.2023 (а.с.27-27).

У березні 2023 року позивач отримав лист від 20.02.2023 від УПП в Житомирській області, яким йому було відмовлено у проведенні службового розслідування, у зв`язку з тим, що на думку відповідача з відомостей викладених у заяві не встановлено ознак дисциплінарного проступку, що призвів до отриманих ОСОБА_1 тілесних ушкоджень під час ДТП, що сталась 22.06.2017 на 206 км автодороги Київ-Чоп. Також у листі відповідач посилається на те, що повідомлення про настання нещасного випадку, відповідно до вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС України від 05.10.2020 №705 до УПП в Житомирській області не надходили (а.с.24).

Також у березні 2023 року позивач отримав лист від 23.02.2023 від УПП в Житомирській області, яким йому було відмовлено у проведенні службового розслідування, у зв`язку з тим, що на думку відповідача з відомостей викладених у заяві не встановлено ознак дисциплінарного проступку, що призвів до отриманих ОСОБА_1 тілесних ушкоджень під час ДТП, що сталась 22.06.2017 на 206 км автодороги Київ-Чоп. При цьому у листі відповідач посилається на те, що відповідно до абзацу п`ятого п.2 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №283, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до поранення (контузії, травми або каліцтв) поліцейського під час виконання ним службових повноважень (а.с.26).

Вважаючи бездіяльність відповідачів щодо непроведення службового розслідування протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346, з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, було затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок №1346).

Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 05 жовтня 2020 року № 705, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2020 р. за № 1139/35422 не розповсюджувався на випадок, що стався із позивачем 22.06.2017.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Пунктом 2.2 Порядку №1346 визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2) (пункт 2.4 цього Порядку №1346).

За змістом пункту 3.1 Порядку №1346 про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Згідно з пунктом 3.2 Порядку №1346 керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний: терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

Якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався з працівником підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в межах Автономної Республіки Крим, області, м.Севастополя, керівник зобов`язаний повідомити про це відповідну службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС (п.3.3 Порядку №1346).

Пунктом 3.4 Порядку №1346 визначено, що лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою (додаток 3).

У свою чергу, керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення) (пункт 3.5 Порядку №1346).

Відповідно до пункту 3.8 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Отже, за вимогами наведеного порядку керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок із підлеглим йому працівником, має за своїм наказом організувати розслідування цього випадку комісією як найшвидше, щоб комісія могла безпосередньо обстежити місце та обстановку події, знайти та опитати очевидців.

Судом встановлено, що 22.06.2017 старший інспектор-черговий відділу чергової служби УПП у м.Житомирі ДПП лейтенант поліції Дейсан С.В. направив до Департаменту патрульної поліції спецповідомлення про факт ДТП за участі працівників поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.18), однак Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції жодним чином не відреагувало на вказане повідомлення відповідно до вимог Порядку №1346.

Отже, керівництву Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції було відомо в червні 2017 року про нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 зі спеціального повідомлення від 22.06.2017, надісланого на ім`я начальника Департаменту патрульної поліції (а.с.18).

Також, на користь факту про обізнаність Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції щодо нещасного випадку який стався з позивачем 22.06.2017 свідчить наявна в матеріалах справи копія листа Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції від 17.11.2022 про травмування ОСОБА_1 (а.с.20).

З листів УПП в Житомирській області від 20.02.2023 та від 23.02.2023 встановлено, що службове розслідування щодо нещасного випадку, що стався 22.06.2017 на 206 км автодороги Київ-Чоп, поблизу с.Миколаївка, Новоград-Волинського району, Житомирської області з лейтенантом поліції ОСОБА_1 , не проводилося (а.с.24, 26).

Окрім того, про ДТП, внаслідок якого було травмовано ОСОБА_1 було повідомлено у ЗМІ, зокрема у новинах програми ТСН, про що позивач долучив до справи відеофрагмент запису програми (а.с. 29, 30).

З встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції було повідомлено про нещасний випадок 22.06.2017, який стався з ОСОБА_1 під час виконання ним своїх службових обов`язків працівника поліції (спецповідомлення від 22.06.2017 а.с.18), однак Управлінням патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції допущено бездіяльність, що полягала у непризначенні та непроведенні розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 та прийнятті рішення відповідно до вимог Порядку №1346.

Про нещасний випадок свідчать також медичні документи: виписний епікриз (а.с.11) та виписка із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.10).

Невиконання медичним закладом обов`язку щодо повідомлення про нещасний випадок не може позбавляти потерпілого права на проведення розслідування нещасного випадку та слугувати формальною причиною для непризначення розслідування нещасного випадку за умови, що про нещасний випадок, що стався було відомо керівнику підрозділу, де працює потерпілий.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть.

Згідно зі статтею 22 Закону України від 14.10.1992 №2694-XIІ "Про охорону праці" роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 05 жовтня 2020 року № 705, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2020 р. за № 1139/35422 строк давності для розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку становить три роки з дня його настання. У разі встановлення факту нещасного випадку рішенням суду розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку проводиться незалежно від дати його настання.

Порядком №1346, який регулював спірні правовідносини у період, коли стався нещасний випадок із ОСОБА_1 не встановлював строку давності для розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

Судом встановлено, що 22.06.2017 з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, який Управлінням патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції протиправно не розслідувався, тому суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції організувати проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 22.06.2017.

Приймаючи рішення у цій справі суд також враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15, яка полягає у тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд діє відповідно до положень статті 9 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Стосовно позовних вимог до Департаменту патрульної поліції, то суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині, оскільки Департамент патрульної поліції не є учасником спірних правовідносин. Згідно вимог Порядку №1346 саме Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції, а не Департамент патрульної поліції, зобов`язане організувати розслідування нещасного випадку, як керівник підлеглого ОСОБА_1 , який є потерпілим від нещасного випадку та отримав виробничу травму.

Вирішуючи питання стосовно відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Глава 8 розділу І Кодексу адміністративного судочинства України змінює підходи до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зміна підходів до питання компенсації витрат на правничу допомогу (відмова від обмеження можливих витрат максимальною сумою), водночас, потребувала запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

За визначенням частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У свою чергу, відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

У частинах 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України видно, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Відповідно до частин 3-5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону №5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, п.269).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надані суду: копія договору від 29.06.2023 про надання правничої допомоги (а.с.31); ордер про надання правничої допомоги Серія АМ №1058433 (а.с.34); квитанцію до прибуткового касового ордеру на підтвердження оплати за надану правничу допомогу від 08.07.2023 (а.с.33); акт наданих послуг правничої допомоги від 08.07.2023 (а.с.32), в якому визначено, що на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 29.06.2023 адвокатом Перегудою А.П. надано клієнту наступні послуги: первинна консультація клієнта ОСОБА_1 - 1 год., вартість 1000,00 грн; ознайомлення з матеріалами які стосуються позивача щодо визнання протиправної бездіяльності ДПП, УПП в Житомирській області ДПП та зобов`язання останніх провести службове розслідування за фактом нещасного випадку 22.06.2017 за участі ОСОБА_1 , також із законодавством, яке регулює спірне питання та судовою практикою вищих інстанцій в ЄДРСР - 4 год., вартість 4000,00 грн; підготовка та подання до Житомирського окружного адміністративного суду позовної заяви - 10 год., вартість 10000,00 грн. Загальна вартість усіх наданих послуг складає 15000,00 грн.

Зі змісту детального опису та розрахунку наданих послуг (робіт) вбачається, що ряд послуг, які надавалися позивачу не відносяться безпосередньо до представництва інтересів у суді, та надаються у позасудовому порядку, зокрема: первинна консультація клієнта - 1000,00 грн, ознайомлення з матеріалами які стосуються позивача щодо визнання протиправної бездіяльності ДПП, УПП в Житомирській області ДПП та зобов`язання останніх провести службове розслідування за фактом нещасного випадку 22.06.2017 за участі ОСОБА_1 , також із законодавством, яке регулює спірне питання та судовою практикою вищих інстанцій в ЄДРСР - 4000,00 грн.

Таким чином, частково зазначені послуги містять загальний характер, не пов`язані із безпосереднім розглядом справи у суді, а тому вважає, що заява позивача про відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на необхідність розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи, а також враховуючи їх співмірність та документальне підтвердження, заява представника позивача про розподіл судових витрат є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн за рахунок суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягує на користь позивача, понесені ним витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 139, 143, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (вул.Покровська, 96, м.Житомир, 10031), Департаменту патрульної поліції (вул.Федора Ернста, 3, м.Київ, 03048, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції, що виразилась у непроведенні розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 22.06.2017.

Зобов`язати Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції організувати проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 22.06.2017.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 1073,60 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

09.10.24