Справа № 520/23903/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 р. № 520/23903/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.07.2024 № 16;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити з 23.07.2024 пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Новопокровської селищної ради Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області № 1030 від 18.07.2024 та № 1031 від 18.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято протиправне рішення від 30.07.2024 №16, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.09.2024 відкрито спрощене провадження по справі в порядку статті 263 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Витребувано у відповідача протокол про призначення пенсії у 2005 році відповідно до Закону України "Про державну службу"; дані щодо переходу на пенсію за віком.

Перший відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Донецькій області є правомірним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства, оскільки час роботи на посадах службовців органів місцевого самоврядування після 01.05.2016 до стажу державної служби не включається. Просить відмовити в задоволенні позову.

Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що за наслідком розгляду наданого позивачем пакету документів було встановлено, що з 18.03.1994 по 14.07.2001 позивач працювала на посадах робота на яких віднесена до державної служби що склало 7 років 3 місяці 16 днів. З 04.07.2001 позивачка працювала на посадах особи місцевого самоврядування які не відносяться до посад державної служби. Таким чином, підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889 відсутні, у зв`язку з чим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було винесено рішення про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший від 30.07.2024 №1. Просить відмовити в задоволенні позову.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Позивачу з 03.07.2005 було призначено пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу". Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області.

З 12.03.2021 позивача було переведено на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зазначені обставини не заперечуються сторонами.

Позивач 23.07.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було розглянуто заяву позивача та прийнято рішення № 16 від 30.07.2024 про відмову позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

У рішенні № 16 від 30.07.2024 зазначено, що аналізом наданих позивачем документів встановлено, що з 18.03.1994 по 14.07.2001 позивач працювала на посадах, що відносились до державної служби. З 04.07.2001 працювала на посадах особи місцевого самоврядування, які не відносяться до категорії посад державної служби.

В оскаржуваному рішенні зазначено про відсутність підстав для переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Позивач не погоджується з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.07.2024 № 16, вважає його протиправним та просить скасувати.

Разом з тим, позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити з 23.07.2024 пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Новопокровської селищної ради Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області № 1030 від 18.07.2024 та №1031 від 18.07.2024.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Так, спірним у даній справі є питання щодо правомірності чи протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 16 від 30.07.2024 та щодо наявності чи відсутності підстав для переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням нових довідок про заробітну плату.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Згідно п. п. 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.93 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 676/4235/17.

Так, в обґрунтування відмови позивачу в призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII ГУ ПФУ в Донецькій області зазначив, що відповідачем не зараховано періоди роботи позивача до стажу в органах державної служби, оскільки з 04.07.2001 вона працювала на посадах особи місцевого самоврядування, які не відносяться до категорії посад державної служби.

З цього приводу суд зазначає, що за змістом п. 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, згідно п. 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Пунктом 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон № 2493-III) дію Закону України "Про державну службу" поширено на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Пунктом 4 Порядку № 229 до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" .

Пунктом 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Аналіз викладених норм свідчить, що законодавство, яке діяло у спірний період, передбачало віднесення до стажу державної служби час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, які визначені Законом № 2493-III.

Враховуючи наведене, доводи відповідача щодо того, що з 04.07.2001 позивач працювала на посадах особи місцевого самоврядування, тому відповідний період не відноситься до категорії посад державної служби та не підлягає зарахуванню до стажу державної служби позивача, суд не приймає до уваги.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 735/939/17 та в постанові від 19 березня 2019 року по справі №357/1457/17.

Інших підстав для відмови позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" позивачем в оскаржуваному рішенні не зазначено.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є необґрунтованим та протиправним, тому підлягає скасуванню.

У цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити з 23.07.2024 пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Новопокровської селищної ради Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області № 1030 від 18.07.2024 та №1031 від 18.07.2024, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.

Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Суд зазначає, що ні Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, а ні стаття 37 Закону № 3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII особам, яким до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889-VIII) призначалась пенсія відповідно до Закону № 3723-XII.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 25 травня 2023 року в справі № 580/3805/22.

Законом № 1058-IV визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно з пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

Суд зазначає, що вищезазначена пенсія державного службовця є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку (див. постанови Верховного Суду від 27 червня 2023 року в справі № 500/4392/22 та від 10 червня 2024 року в справі № 460/51067/22).

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу з 03.07.2005 було призначено пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу". Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області.

Отже, позивач реалізувала своє право на призначення пенсії за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII в 2005 році.

Таким чином, первинно звернувшись до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком, позивач використала право на призначення пенсії в солідарній системі за нормами статті 37 Закону № 3723-XII.

Надалі, з 12.03.2021 позивача було переведено на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто позивача переведено на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону, тобто зміни виду пенсії не відбулось.

Так, 23.07.2024 позивач звернулася до пенсійного органу з заявою, у якій просила призначити її на пенсію за віком за Законом №889-VIII.

Як вже зазначалось вище, пункти 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII зберігають право за певними категоріями осіб на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII.

Іншими словами, розділ XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII не встановлює іншого виду пенсії, а зберігає механізм призначення пенсійної виплати за нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, який вже втратив чинність.

Тобто, позивач просить пенсійний орган повторно призначити їй пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, право на яку було реалізовано позивачем ще в 2005 році.

При цьому позивач додала нові довідки Новопокровської селищної ради Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області №1030 від 18.07.2024 та №1031 від 18.07.2024.

Суд зазначає, що право на вибір особою одного з видів пенсії, передбачених статтею 9 Закону № 1058-IV, не передбачає можливості переходу з одного виду пенсії на аналогічний, вже призначений вид пенсії, шляхом здійснення нового «призначення» цієї ж пенсії.

У даному контексті варто зазначити, що пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV передбачено, що у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України, зокрема "Про державну службу", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

Тобто, позивач має право на поновлення пенсійної виплати, призначеної відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

При цьому варто зазначити, що зі змісту оскаржуваного в даній справі рішення від 30.07.2024 судом встановлено, що питання щодо поновлення (переведення) позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок Новопокровської селищної ради Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області №1030 від 18.07.2024 та №1031 від 18.07.2024 пенсійним органом не розглядалося. Принаймні, оскаржуване рішення та матеріали справи не містять жодних відомостей щодо перерахунку пенсії позивача чи відмови в такому перерахунку на підставі довідок Новопокровської селищної ради Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області №1030 від 18.07.2024 та №1031 від 18.07.2024.

Доводи відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що повернення до пенсії, визначеної положеннями Закону № 3723, розмір якої значно менший за поточну, не є доцільним, суд не приймає до уваги, оскільки оскаржуване рішення з цих підстав не вмотивоване. При цьому, якщо відповідач вважає, що це є підставою для прийняття оскаржуваного рішення, то повинен про це зазначити в рішенні, навівши відповідні роз`яснення.

Отже, у суду відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити з 23.07.2024 пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Новопокровської селищної ради Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області № 1030 від 18.07.2024 та №1031 від 18.07.2024, оскільки матеріали справи не містять доказів розгляду пенсійним органом даного питання та відмови пенсійного органу в призначенні (переведенні, поновленні) позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок Новопокровської селищної ради Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області №1030 від 18.07.2024 та №1031 від 18.07.2024.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, суд вважає за необхідне, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.07.2043 про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд зазначає, що ГУ ПФУ в Харківській області, до якого звернута вимога про зобов`язання призначити пенсію позивачу, не приймало управлінських рішень відносно позивача, на відміну від ГУ ПФУ в Донецькій області, тому в задоволенні вимог саме до ГУ ПФУ в Харківській області суд відмовляє.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За викладених обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 12.06.2023 № 0.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.07.2043 про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН