Справа № 140/6927/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6927/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд із позовом до Державної прикордонної служби України в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати матері загиблого 06.04.2023 під час військової служби ОСОБА_2 , грошової компенсації за невикористану основну щорічну відпустку за період з 2022 по 2023 роки (по дань смерті), виходячи з грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку загиблого 06.04.2023 військовослужбовця ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є матір`ю загиблого під час військової служби начальника НОМЕР_1 прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 майора прикордонної служби ОСОБА_2 , 09.12.1983.

Стверджує, що під час проходження військової служби ОСОБА_2 не виплачено компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за період з 2022-2023 року по день смерті. Зазначає, що згідно з розрахунковою відомістю в/ч НОМЕР_2 у травні 2023 року належне синові грошове забезпечення у сумі 63 645,28 гривень було виплачено позивачу та її чоловіку, як члену його сім`ї. Однак, станом на 20.04.2024 залишається невиплаченим грошове забезпечення за невикористану основну щорічну відпустку.

18.04.2024 позивач звернулася із заявою до голови Державної прикордонної служби України з проханням зобов`язати виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку в орієнтовній сумі 30 000,00 грн., однак отримала відмову.

Позивач не погоджуючись із діями відповідача звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.31).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти позовних вимог заперечила з наступних підстав (а.с.35-44).

В обґрунтування своєї позиції вказав, що у разі смерті військовослужбовця сума матеріальної допомоги (якщо матеріальна допомога не надавалась військовослужбовцю в рік його смерті) виплачується сім`ї померлого, а у разі її відсутності його батькам та утриманцям на підставі їх звернення та наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Зазначеним особам також виплачуються одноразові види грошового забезпечення та інші виплати, право на отримання яких виникло у військовослужбовця до дня його смерті (загибелі).

Спірним питанням даної справи відповідач визначає право на отримання компенсації за невикористані щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки матір`ю померлого військовослужбовця.

Вказує, що військовослужбовець спірну відпустку під час проходження військової служби не використовував. З урахуванням вище зазначеного невикористані дні щорічної основної відпустки підлягають грошовій компенсації військовослужбовцю при звільненні.

Однак, крім того вказує, що ОСОБА_3 (син позивачки) до моменту смерті звільнений не був, а перебував у статусі військовослужбовця, тому і права на отримання такої грошової компенсації у нього не виникало. Зокрема, до моменту смерті син позивачки міг використати дні основної щорічної відпустки, а не отримати таку грошову компенсацію.

А отже, з урахуванням зазначеного та вимог підпункту 1 пункту 6 розділу V Інструкції № 558 у позивачки не може виникнути права на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки її померлого сина, так як у самого ОСОБА_4 до дня його смерті не виникало права на отримання такої компенсації.

У відповіді на відзив позивач підтримала позовні вимоги, викладені у позовній заяві, та додатково зазначила, що відповідач своєю розрахунковою відомістю в/ч НОМЕР_2 виплатив на ім`я чоловіка належне ОСОБА_2 станом на час смерті грошове забезпечення в сумі 63645,28 грн., за виключенням грошової компенсації за невикористану відпустку (а.с.48-55).

При цьому вказує, що відповідач врахував, що станом на час виплати батькам загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 належного йому грошового забезпечення, він був виключений зі списків основного складу Державної прикордонної служби та звільнений з військової служби в зв`язку зі смертю.

Таким чином, просить виплатити в повному розмірі належне її синові грошове забезпечення та позов задовольнити.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_2 № НОМЕР_3 (а.с.11).

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Любомльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.12).

19.06.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою з проханням виплатити компенсацію за невикористану відпустку за час служби з 01.04.2022 по 06.04.2023 (а.с.17)

Листом від 03.07.2023 відповідач у листі зазначив про відмову у виплаті зазначеної компенсації у зв`язку з тим, що у ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутні відомості, що встановлюють причину смерті майора ОСОБА_2 (а.с.18).

Разом з тим на повторне звернення позивача, відповідач листом від 26.04.2024 повідомлено, що виплата компенсації за невикористані дні відпустки членам сімей загиблих військовослужбовців з 05.10.2023 здійснюється відповідно до пункту 22 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №3379-ІХ від 06.09.2023. Отже, до набрання чинності цим законом виплата грошової компенсації за невикористані дні відпустки здійснювалася тільки військовослужбовцям у разі їх звільнення зі служби (а.с.29).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

За приписами статті 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 8 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі Закон №504/96-ВР) установлюються такі види відпусток, зокрема, щорічні відпустки:

основна відпустка (стаття 6 цього Закону);

додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону);

додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону);

інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно з частинами 1, 2 статі 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.

На підставі статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

У відповідності до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі Закон №3551-XII) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до абзаців 2, 3 частини 14 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

На підставі пункту 22 статті 10-1 Закону №2011-XII у разі загибелі (смерті) військовослужбовців грошова компенсація за всі не використані ними за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки", виплачується членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, зазначеним в абзаці четвертому пункту 6 статті 9 цього Закону, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-ХІІ) особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На підставі частини 8 статті 4 Закону № 3543-ХІІ з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Таким чином, в особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, у тому числі додаткової соціальної відпуски.

При цьому, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Указом Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженому Законом України від 17.03.2014 № 1126-VI, оголошено та проведено часткову мобілізацію.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженому Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації.

З розрахункової відомості за травень 2023 року слідує, що матері загиблого було виплачено грошове забезпечення ОСОБА_2 у розмірі 63 645,28 грн., однак виплату компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки не проведено. Вказана обставина відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечується.

Суд зазначає, що у разі виключення ОСОБА_2 зі списків особового складу відповідач повинен провести всі необхідні розрахунки, в тому числі, нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за період 2022-2023 роки.

Згідно з пунктом 6 статті 18 Закону України № 2011-XII вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 6-1 статті 18 Закону №2011-XII членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону.

Порядок виплати грошового забезпечення зазначеним у цьому пункті членам сімей військовослужбовців визначається Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також військовими формуваннями, правоохоронними і розвідувальними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями.

З метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Міністерством внутрішніх справ України 25.06.2018 прийнято наказ № 558, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.

Інструкцією визначено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належні, але не отримані ним до дня смерті (загибелі) посадові оклади, оклади за військовими званнями і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер) передаються членам сім`ї померлого, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зазначеним особам також виплачуються одноразові види грошового забезпечення та інші виплати, право на отримання яких виникло у військовослужбовця до дня його смерті (загибелі).

Оскільки у померлого ОСОБА_2 було право на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за період 2022-2023 роки, яке виникло до дня його смерті та неможливість останнім отримати вказану компенсацію, суд доходить висновку про наявність у позивача ОСОБА_1 , яка в розумінні Закону № 2011-XII та Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558, є членом сім`ї загиблого (матір`ю), права на отримання компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за період 2022-2023 роки.

Таким чином, суд доходить до висновку про визнання протиправною бездіяльності Державної прикордонної служби України в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані її сином ОСОБА_2 календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки та зобов`язання нарахувати і виплатити на користь позивача грошову компенсацію за невикористані її сином ОСОБА_2 календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення його зі списків особового складу.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку відповідно до наданої довідки вчинена всупереч Конституції України та чинному законодавству України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані її сином, ОСОБА_2 , календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані її сином, ОСОБА_2 , календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення його зі списків особового складу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя А.Я. Ксензюк