Справа № 520/4688/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 р. Справа № 520/4688/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 30.04.24 у справі № 520/4688/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі та текстом також відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 17-2023-UA0019867 від 05.12.2023;

- стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 11 211, 20 грн, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, містить висновки, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає про неврахування судом першої інстанції доводів, викладених у позовній заяві, та приписів Закону України «Про оренду землі».

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що твердження позивача, наведені у апеляційній скарзі, є хибними та спростовуються положеннями чинного законодавства України. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 30.08.2013 року між Вільхівською сільською радою (як Орендодавцем) та ОСОБА_1 (як Орендарем) укладений договір оренди землі №8. Відповідно до умов договору Орендар передає у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий № :00:003:0052, загальною площею 0,0721 га, з них 0,0721 га сіножатей, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 281,84 грн.

Пунктом 9 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Вільхівської сільської ради в розмірі 12% від грошової оцінки земельної ділянки, в загальній сумі 33.82 грн на рік.

05.12.2023 Головним управлінням ДПС в Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення:

- № 17-2023-UA0019867 про визначення суми орендної плати з фізичної особи в розмірі 45 233,73 грн за період 2023 рік.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення об`єктом для нарахування суми орендної плати є земельна ділянка загальною площею 0,0721 га, розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № :00:003:0052. Згідно з податковим повідомленням-рішенням нормативна грошова оцінка з урахуванням коефіцієнта індексації по орендній платі на земельну ділянку або сума відповідно до договору оренди - 376 947,72 грн.

Скориставшись правом на оскарження рішення Головного управління ДПС у Харківській області у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючий орган прийняв обґрунтоване та законне рішення, а доводи позивача щодо завищення ГУ ДПС його податкових зобов`язань з орендної плати за 2023 рік є помилковими.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, та виходить з такого.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним та Цивільним кодексами України, Законом України від 6 жовтня 1998 року № 161 «Про оренду землі» (далі - Закон №161), іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону № 161).

Згідно зі ст. 21 Закону № 161 орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 288.1 ст. 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 01 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Згідно з п. 288.4. ст. 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п. 289.2 ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = 1: 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Згідно з п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 286.1 ст. 286 ПК України (у редакції, чинній з 06.05.2023) підставою для нарахування земельного податку є:

а) дані державного земельного кадастру;

б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю);

г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї);

ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв);

д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї).

е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п.285.1 ст.285 ПК України).

Згідно з п. 286.5 ст. 286 ПК України (у редакції, чинній з 01.01.2022) нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору оренди від 30.08.2013 за № 8 Орендодавець (Вільхівська сільська рада) передає Орендарю ( ОСОБА_1 ) у строкове платне користування земельну ділянку за кадастровим номером :00:003:0052 загальною площею 0,0721 га.

Відповідно до п. 8 Договору оренди землі від 30.08.2013 за № 8 договір укладено на 49 років.

Відповідно до п. 9 Договору від 30.08.2013 № 8 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Вільхівської сільської ради в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (далі - НГО).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що розрахунком податкового повідомлення-рішення завищено нормативно-грошову оцінку земельної ділянки більш ніж у два рази, а відтак і розмір плати за землю теж збільшився у більше ніж два рази, та посилається на витяг № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки.

Однак ГУ ДПС зазначає, що контролюючий орган здійснював нарахування орендної плати на підставі укладеного між позивачем та Вільхівською сільською радою договору оренди земельної ділянки, яким визначено розмір нормативно - грошової оцінки.

ГУ ДПС зазначає, що положеннями статей 288 та 289 Податкового кодексу України визначено порядок розрахунку суми орендної плати, де, зокрема, зазначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, а для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Так, відповідно до інформації, наданої щорічно Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру коефіцієнти індексації нормативно грошової оцінки земель складають: 2021 рік - 1,0; 2022 рік 1,1; 2023 рік 1,15.

Згідно з даними Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Витяг № НВ-023 від 28.06.2023) НГО зазначеної земельної ділянки на 2023 рік складає 376 947,72 гривень.

Отже, розмір орендної плати за 2023 рік складає: 3769 47,72 * 12% = 45 233,73 гривень.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ГУ ДПС визначило позивачу податкове зобов`язання по орендній платі за земельну ділянку комунальної форми власності за 2023 рік у розмірі, що відповідає розміру земельного податку за цю земельну ділянку, тобто відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів зазначає про доведеність відповідачем як суб`єктом владних повноважень за правилами ч.2 ст.77 КАС України обставин правомірності визначення позивачу обсягу податкових зобов`язань з орендної плати за землю оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням та про правомірність оскарженого правового акта індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень.

Контролюючий орган прийняв обґрунтоване та законне рішення, а доводи позивача щодо завищення ГУ ДПС його податкових зобов`язань з орендної плати за 2023 рік є помилковими.

Доводи та аргументи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві, та з урахуванням яких судом першої інстанції вже надано оцінку встановленим обставинам справи.

За приписами пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі № 520/4688/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова