Справа № 300/5704/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" жовтня 2024 р. справа № 300/5704/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання до вчинення дій,
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.04.2024 та від 03.07.2024 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 службу в армії з 16.04.1986 по 15.05.1988 та зарахувати до пільгового трудового стажу періоди роботи в російській федерації в Нижньовартовській філії ВАТ "Сібнафта" (Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування з 11.09.1997 по 01.05.1998, в ЗАТ "Обнафторемонт" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування з 11.03.2001 по 08.10.2002, в ТОВ "Самотлортранс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді водія всіх марок автомобілів з 14.10.2002 по 12.03.2008, в ЗАТ "Обнафторемонт" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника шостого розряду в автотранспортному виробництві з 02.04.2008 по 10.01.2010, в ЗАТ "Обнафторемонт" (надалі перейменоване на ТОВ "Обнафторемонт") (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника шостого розряду з 17.02.2010 по 15.12.2012, в ЗАТ "Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ -Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника з 19.12.2012 по 25.02.2015 в ТОВ "Карпати Сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника шостого розряду автотранспортного виробництва з 09.04.2015 по 10.05.2018, на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування (цього ж підприємства) з 03.07.2018 по 02.07.2019, в ТОВ "Капітальний сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування з 21.10.2019 по 15.09.2020 у ТОВ "СК Недра" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування в автотранспортному цеху з 16.09.2020 по 12.10.2020, на посаді машиніста пересувного компресора 6 розряду в автотранспортному цеху (цього ж підприємства) з 12.10.2020 по 18.06.2021, на посаді водія автомобіля в автотранспортному цеху (цього ж підприємства) з 18.06.2021 по 02.03.2022 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах (список № 2) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28 квітня 2023 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно на переконання позивача, з урахуванням рішення Івано-Франківського окружного адмінінстративного суду від 23.08.2023 у справі №300/4403/23, не зарахував до його страхового стажу періоди його військової служби з 16.04.1986 по 15.05.1988, періоди роботи з 19.09.1991 по 05.03.1994, з 11.09.1997 по 01.05.1998, з 11.03.2001 по 08.10.2002, з 14.10.2002 по 12.03.2008, з 02.04.2008 по 10.01.2010, з 17.02.2010 по 15.12.2012, з 19.12.2012 р. по 25.02.2015, з 09.04.2015 по 10.05.2018, з 03.07.2018 по 02.07.2019, з 21.10.2019 по 15.09.2020, з 16.09.2020 по 12.10.2020, з 12.10.2020 по 18.06.2021, з 18.06.2021 по 02.03.2022 на території російської федерації, у зв`язку із чим безпідставно відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.
Позивач у вказаний строк недоліки позовної заяви усунув.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позов від 16.08.2024, який надійшов на адресу суду 21.08.2024, відповідно до якого Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заперечило щодо заявлених позовних вимог, з огляду на таке. За результатами розгляду документів позивача спеціалістами ГУ ПФУ в Сумській області страховий стаж ОСОБА_1 обчислений тривалістю 9 років 9 місяців 22 дні. До пільгового стажу роботи ОСОБА_1 не враховано періоди роботи на території рф оскільки відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Згідно із частиною 2 статті 24 Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (01.01.2004). Строки призначення пенсії визначаються відповідно до статті 45 Закону № 1058. При цьому: до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року. Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і № 2 визначається з урахуванням періодів роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173. Також представник відповідача 1 зауважила, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Крім того вказала, що з 13 квітня 2014 року на підставі рішення Ради нацбезпеки та оборони України розпочалася антитерористична операція (АТО) із залученням Збройних Сил України, у зв`язку з прямою військової агресії з боку РФ, яка на даний момент переросла в широкомасштабну війну. Позивач свідомо тривалий час, по березень 2022 року, працював в країні-агресора, відповідно відраховувались кошти в бюджет ворожої країни на підтримку її збройних сил, і за даних обставин позивач бажає отримати пенсію вже від України, що є об`єктивно недопустимим. Щодо періоду проходження військової служби з 16 квітня 1986 по 15 травня 1988 то такий не враховано позивачу до страхового стажу, оскільки прізвище, зазначене у військовому квитку не відповідає даним паспорта.
На виконання вимог ухвали суду від 17.07.2023, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області 03.02.2023 скерувало суду належним чином завірені копії документальних документів, що були взяті до уваги при винесенні оспорюваного рішення.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 набув 55-річного віку 27.04.2023, що підтверджується копією його паспорту НОМЕР_1 .
12.05.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про підтвердження стажу роботи на пільгових умовах.
12.06.2023 позивач звернувся до сервісного центру ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком, яка розглянута за принципом екстериторіальності єдиної черги спеціалістів ГУ ПФУ в Сумській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 19.06.2023 № 47 у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" було відмовлено, у зв`язку із недостатнім обсягом страхового стажу, яке ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 26.06.2023 за № 0900-0214-8/29437 направлено позивачу. У рішенні ГУ ПФУ в Сумській області зазначило, що страховий стаж позивача становить 09 років 09 місяців 22 дні, а пільговий стаж відсутній, при необхідному страховому стажі не менше 30 років, з них 12 років 06 місяців пільгового стажу. Так, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано військову службу, згідно військового квитка НОМЕР_2 , оскільки прізвище " ОСОБА_2 " російською мовою не відповідає паспортним даним та не зараховано періоди роботи в російській федерації.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.06.2023 № 47 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Воднораз, рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 28.12.2023 №47, яке прийняте на виконання рішення Комісії при Головному управлінні від 22.12.2023 (підтвердження пільгового стажу при ліквідації підприємства), відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з недостатністю страхового та пільгового стажу. Так, означеним рішенням визнається страховий стаж позивача 10 років 23 дні, стаж роботи по Списку №2 2 роки 5 місяців 18 днів. До пільгового стажу зараховано періоди роботи, згідно рішення Комісії, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України в області з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 22.12.2023 №2. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано періоди роботи, згідно із записами трудової книжки НОМЕР_3 від 31.07.1985, оскільки титульна сторінка трудової заповнена з порушеннями п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, а саме: прізвище (мовою оригіналу) не відповідає паспортним даним. Додатково повідомлено, що період проходження строкової військової служби з 13.05.1986 по 15.05.1988, оскільки у військовому квитку, серії НОМЕР_2 від 16.04.1986, прізвище не відповідає паспортним даним заявника. Одночасно повідомлено, що до страхового стажу не враховано періоди роботи на території російської федерації, з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території даної держави враховано по 31.12.1991.

Надалі, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2024 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року у справі № 300/4403/23 без змін.

12.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 12.03.2024, в якій просив надати роз`яснення чи під час винесення рішення про відмову у призначенні пенсії №47 від 28.12.2023 та визначення трудового стажу, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області виконано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.08.2023, яке залишено в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2023 щодо зарахування до трудового стажу позивача службу в армії та період роботи в російській федерації з 1991 року по 2022 рік.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на звернення позивача листом від 15.04.2024 №4060-2636/Ш-02/8-0900/24 повідомив, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.08.2023, яке залишено в силі постановою восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2023 виконане, заява про зарахування до трудового стажу періоду роботи у російській федерації та служби в армії повторно розглянута. Однак вказані періоди роботи, згідно із записами трудової книжки НОМЕР_4 від 31.07.1985 знову не зараховані до страхового стажу, оскільки титульна сторінка трудової книжки заповнена з порушеннями п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок № 162 від 20.07.1974, а саме прізвище власника (мовою оригіналу) не відповідає паспортним даним. Але згідно запису цієї ж трудової книжки зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 19.09.1991 по 05.03.1994 на посаді машиніста підйомника в Долинському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин (пільговий стаж становить 2 роки 5 місяців 18 днів). Також не враховано період проходження строкової служби з згідно військового квитка НОМЕР_5 , оскільки прізвище власника " ОСОБА_2 " російською мовою не відповідає паспортним даним, та не зараховано періоди роботи в російській федерації, так як при призначенні пенсії громадянам, які працювали на території російської федерації стаж можливо зарахувати по 31.12.1991 р.Окрім того, у цій відповіді Відповідач зазначив, що я не звертався до них із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком № 2). а тільки просив зарахувати мені страховий стаж за період моєї роботи.

Відтак, позивач повторно звернувся до Відповідача із заявою зарахувати до його страхового стажу та пільгового стажу (Список № 2) період роботи у російській федерації відповідно до трудової книжки від 31.07.1985, заведеної на ім`я ОСОБА_1 та період служби у армії та призначити мені пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На вказане звернення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 03.07.2024 №5991-4778/Ш-02/8-0900/24 повідомив, що детальне роз`яснення щодо пенсійного забезпечення надавалося позивачу листом від 15.04.2024. Додатково вказано, що нових підстав для перегляду звернення немає.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача щодо не зарахування спірних періодів до страхового та пільгового стажу відповідно та відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам, якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (надалі, також - Закон № 1788-ХІІ, Закону України "Про пенсійне забезпечення") та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон № 1058-IV, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, які рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/200 визнанні неконституційними) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок, за частину спірного періоду трудового стажу позивача, був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 за №162 (надалі, також Інструкція № 162), положення якої діяли і врегульовували відповідні відносини до 29.07.1993.

Так, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення за правилами пункту 2.3. Інструкція №162 вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. Виправлення виробляється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції №162).

Відповідно до пункту 2.9. Інструкція №162 у розділах "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

При необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номера, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний. Прийнято за такою-то професією (посадою)" і в графі 4 повторюється дата і номер наказу (розпорядження) адміністрації, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом по розгляду трудових спорів, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, звільнений ..." і вказується нова формулювання.

У графі 4 в цьому випадку робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за № 58 (надалі, також Інструкція №58).

Приписами пунктів 1.1, 2.1 Інструкції № 58 визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

За змістом пункту 2.2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

До трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, серед іншого, записи про роботу як членів колгоспу - у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників (пункту 2.19 вказаної Інструкції).

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Як з`ясовано судом першої інстанції, згідно трудової книжки, заповненої 27.11.1963 на ім`я « ОСОБА_3 » (російською мовою), рік народження: 1945 (а.с.9).

Розділ «Відомості про роботу» трудової книжки позивача містить записи щодо її трудової діяльності у спірні періоди: з 22.03.1963 по 27.11.1963 та з 10.05.1964 по 10.11.1964 у ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також з 01.01.1966 по 15.01.1969 в Козівському РДО (Записи №1-№6).

Записи про звільнення засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печатками підприємств (а.с.9-9 зворот).

З листів Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, якими надано відповіді на заяви позивача щодо зарахування спірних періодів до її страхового стажу, вбачається, що такі періоди не зараховані, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначено прізвище « ОСОБА_2 », що не співпадає з паспортними даними, а також через те, що прізвище в трудовій книжці російською мовою вказано «Миськив», а згідно свідоцтва про одруження прізвище українською мовою - « ОСОБА_2 ».

У даній спірній ситуації, судом першої інстанції вірно враховано, що порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (дата заповнення титульної сторінки 27.11.1963) було врегульовано «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 09.07.1958 №620 (далі - Інструкція №620).

За змістом пункту 5 Інструкції №620 записи в трудовій книжці здійснюються на тій мові, на якій ведеться діловодство в даному підприємстві, установі або організації.

Відповідно до пункту 11 Інструкції №620 на першій сторінці трудової книжки записуються загальні відомості про її власника.

Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень або заміни імені і по батькові ініціалами) і рік народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Зміни записів в трудовій книжці про прізвище, ім`я та по батькові, освіту і професію робітника здійснюються адміністрацією на підставі документів і з посиланням на них (свідоцтво про шлюб, довідка РАЦСу, документи про освіту, та ін.), і повинні бути засвідчені підписом керівника підприємства, установи, організації або печаткою відділу кадрів.

Відповідальність за організацію правильного ведення трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи або організації (пункти 9, 10 Інструкції №620).

Відповідно доданого до позовної заяви військового квитка серії НОМЕР_2 , який видано на ім`я ОСОБА_1 (російською мовою), останній у період з 16.04.1986 по 15.05.1988 проходив строкову військову службу в Збройних силах СРСР (а. с. 24-25), що

Крім того, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.08.2023, яке набрало після апеляційного оскарження законної сили 31.01.2024, встановлено, що період проходження військової служби позивача також підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_6 № 48 від 16.05.1988 виданої на ім`я російською ОСОБА_1 .

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 78 КАС України).

Трудова книжка серії НОМЕР_7 від 31.07.1985 також видана на ім`я " ОСОБА_1 " (російською мовою). Дана трудова книжка була подана до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії.

Записами у трудовій книжці НОМЕР_8 від 31.07.1985 підтверджується, що ОСОБА_1 (а. с. 11-14):

27.07.1985 прийнятий на роботу в столярний цех робочим в колгосп імені Шевченка та в ялени колгоспу (записи №№ 1-2);

22.04.1986 звільнений з роботи, у зв`язку з вибуттям до лав радянської армії (запис № 3);

05.10.1988 прийнятий водієм ІІІ кл. в Рожнятів "АТП" (запис № 5);

18.09.1990 переведений водієм І класу (запис № 6);

02.09.1991 звільнений з роботи водієм І класу за власним бажанням (запис № 7);

19.09.1991 прийнятий машиністом підйомника А-50 по п`ятому розряду в цех спецтехніки в Долинському управлінні з підвищення нафтовіддачі пластів і капіталізації ремонту свердловин (Ямало-Ненецький автономний округ, територія Крайньої півночі) (запис № 8);

05.03.1994 звільнений у зв`язку з скороченням (запис № 9);

06.06.1994 призначено допомогу по безробіттю Рожнятівським районним центром зайнятості (запис № 10);

05.03.1996 приипинено виплату допомоги по безробіттю (запис № 11);

(період виплати по безробіттю згідно записів №№ 10-11 не оскаржується)

11.08.1997 прийнятий на посаду машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування в Нижньовартовській філії ВАТ "Сібнафта" (Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 12);

01.05.1998 звільнений за закінченням терміну трудового договору (запис № 13);

03.11.1998 прийнятий водієм І класу ВКД "Дзекркало" (запис № 14);

06.09.2001 звільнений з роботи по власному бажанню (запис № 15);

(період роботи згідно записів №№ 14-15 не оскаржується, визнається відповідачами)

11.03.2001 прийнятий машиністом парового пересувного депарафінізаційного устаткування ЗАТ "Обнафторемонт" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 16);

08.10.2002 звільнений по власному бажанню (запис № 17);

14.10.2002 прийнятий водієм на всі марки автомобілів ТОВ "Самотлортранс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 18);

12.03.2008 звільнений по власному бажанню (запис № 19).

Записами у трудовій книжці НОМЕР_8 мовою оригіналу " ОСОБА_3 " підтверджується, що ОСОБА_1 (а. с. 15-21):

02.04.2008 прийнятий машиністом підйомника шостого розряду в автотранспортне виробництво ЗАТ "Обнафторемонт" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 20);

10.01.2010 звільнений у зв`язку з закінченням термніу трудового договору (запис № 21);

17.02.2010 прийнятий машиністом підйомника шостого розряду в автотранспортне виробництво вахтовим методом роботи ЗАТ "Обнафторемонт" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 22);

01.10.2010 переведений машиністом підйомника шостого розряду в транспортне виробництво вахтовим методом роботи (запис № 23);

01.08.2011 переведний машиністом підйомника шостого розряду в цех піднімних агрегатів, вахтовми методом (запис № 24);

24.08.2012 ЗАТ "Обнафторемонт" перетворено в ТОВ "Обнафторемонт" (запис № 25);

15.12.2012 трудовий договір розірвано за ініціативною працівника (запис № 26);

19.12.2012 прийнятий в цех поточного капітального ремонту свердловин машиністом підйомника 6 розряду вахтовим методом ЗАТ "Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 27);

25.02.2015 трудовий догвоір припинео у зв`язку з закінченням терміну (запис № 28);

09.04.2015 прийнятий машиністом підйомника 6 розряду автотранспортного виробництва ТОВ "Карпати Сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 29);

22.03.2016 звільнений по закінченню терміну трудового договору (запис № 30);

12.05.2017 прийнятий машиністом підйомника 6 розряду виробництва капітального ремонту ТОВ "Карпати Сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 31);

10.05.2018 звільнений по закінченню терміну трудового договору (запис № 32).

Принагідно зауважити, що позивач просить врахувати період роботи в ТОВ "Карпати Сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) з 09.04.2015 по 10.05.2018, втім судом встановлено згідно записів трудової книжки, що позивач працював машиністом підйомника 6 розряду в ТОВ "Карпати Сервіс" у періоди з 09.04.2015 по 22.03.2016, з 12.05.2017 по 10.05.2018 (записи №№ 29-32).

03.07.2018 прийнятий машиністом парового пересувного депарафінізаційного устаткування ТОВ "Карпати Сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 33);

02.07.2019 звільнений по закінченню терміну трудового договору (запис № 34);

21.10.2019 прийнятий машиністом парового пересувного депарафінізаційного устаткування ТОВ "Капітальий сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 35);

15.09.2020 звільнений за власним бажанням (запис № 36);

16.09.2020 прийнятий машиністом парового пересувного депарафінізаційного устаткування ТОВ "СК Недра" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 37);

12.10.2020 переведений машиністом пересувного компресора 6 розряду (запис № 38);

18.06.2021 переведений водієм автомобіля в автотранспортний цех (запис № 39);

02.03.2022 трудовий договір розірвано за ініціативною працівника (запис № 40);

02.08.2022 прийнятий водієм 1 класу автотранспортних засобів ТОВ "Нафтотранссервіс" (запис № 41).

Щодо незарахування періодів роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 від 31.07.1985 та періоду проходження строкової військової служби з 13.05.1986 по 15.05.1988 згідно військового квитка НОМЕР_2 від 16.04.1986, оскільки прізвище мовою оригіналу (російською мовою) не відповідає паспортним даним, суд вказує таке.

Так, відповідно до наданої копії трудової книжки, заповненої 31.07.1985, вказано відомості про власника трудової книжки: " ОСОБА_1 " (російською мовою), дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11-14).

Також, згідно військового квитка НОМЕР_2 від 16.04.1986, прізвище, ім`я та по батькові власника мовою оригіналу " ОСОБА_1 ", датат народження 27.04.1968 (а.с. 24-25).

Відповідно даних паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 22 лютого 2014 року Рожнятівським РС УДМС України в Івано-Франківській області на ім`я ОСОБА_1 (російською ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, прізвище, ім`я, по батькові власника трудової книжки мало бути внесене адміністрацією підприємства на підставі паспорта або свідоцтва про народження позивача. Водночас, як встановлено судом, записи трудової книжки містять розбіжності у написанні прізвища її власника російською мовою: " ОСОБА_2 " із відомостями папсорта громадянина України: " ОСОБА_4 ".

Аналогічного невідповідного (помилкового) зазначення прізвища позивача російською мовою паспортним даним допущено у військовому квитку НОМЕР_2 від 16.04.1986.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30.09.2021 (справа №300/860/17), висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд наголошує, що виявлені відповідачем недоліки у заповненні трудової книжки та військового квитка при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування періодів трудової діяльності та військової служби відповідно до записів трудової книжки та військового квитка відповідно до стажу його роботи.

Водночас судом на підставі досліджених доказів було встановлено, що ОСОБА_1 (російською мовою) та ж сама особа, що й ОСОБА_1 (російською мовою), факт роботи позивача та військової служби у спірні періоди, що відповідають записам його трудової книжки та військового квитка відповідно відповідачем не заперечується, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому суд зазначає, що у трудовій книжці позивача у відомостях про роботу наявні відповідні записи про прийняття його на роботу та звільнення з роботи, записи оформлені належним чином, у разі необхідності засвідчені підписами та скріплені печатками установи.

Водночас виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні титульного аркуша трудової книжки та військового квитка, за правильність оформлення якого працівник не відповідає, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу роботи позивача.

Щодо незарахування спірних періодів роботи позивача на території російської федерації, слід вказати таке.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону № 1058-ІV.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону № 1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві Російської Федерації.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Суд зазначає, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по їх суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до абзацу 3 статті 3 федерального закону "Про трудові пенсії в російській федерації" від 17.12.2001 р № 173-ФЗ, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в російській федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором російської федерації.

Федеральним законом "Про внесення змін в окремі законодавчі акти російської федерації з питань встановлення тарифів страхових внесків в державні позабюджетні фонди" від 03.12.2011 №379-ФЗ внесено зміни в статтю 7 федерального закону "Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації" № 167-ФЗ від 15.11.2001, відповідно до яких, застрахованими особами є особи, на яких поширюється обов`язкове пенсійне страхування відповідно до цього закону.

При цьому, статтею 9 даного федерального закону передбачено, що він вступає в силу з 01.01.2012.

Таким чином, обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та відповідно, сплати за них страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет Пенсійного фонду російської федерації виник з 01.01.2012.

Натомість, відсутність інформації про сплату страхових внесків за певні періоди роботи жодним чином не підтверджує несплату таких внесків.

Також, суд зауважує, що відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю, статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача 1 про відсутність доказів сплати страхових внесків за спірний період, як на підставу його не врахування до стажу позивача, оскільки чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. Сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується відповідними довідками, а також записами в трудовій книжці.

Будь-яких доказів, які б підтверджували несплату страхових внесків до пенсійних органів російської федерації, в тому числі з вини позивача в суду немає.

Суд звертає увагу на те, що, чинне законодавство України передбачає механізми відшкодування Державі заподіяних їй збитків через виплату пенсії особі внаслідок виявлення після її призначення фактів, які спростовують наявність в особи страхового стажу для призначення пенсії за певний період трудової діяльності внаслідок подання недостовірних документів в підтвердження такої обставини.

Водночас, суд переконаний в тому, що в такій соціальній сфері суспільних правовідносин як пенсійне забезпечення, тим паче враховуючи збройну агресію російської федерації проти України та пов`язані з цією обставиною правові та фактичні труднощі в отриманні інформації про страховий стаж за період трудової діяльності в російській федерації, буде непропорційним обмеження такого права особи через те, що вона не довела факт сплати її колишнім роботодавцем (роботодавцями) страхових внесків до пенсійного фонду рф (тим більше за відсутності доказів того, що такі страхові внески не сплачувалися і особа знала про це і не вчиняла жодних дій на усунення такого порушення страхувальником тощо), контроль за справлянням яких покладено на державу в особу компетентних на це її державних органів. Перекладення на фізичну особу доведення таких обставин щодо сплати страхових внесків для врахування певних періодів трудової діяльності до страхового стажу як передумови для призначення їй пенсії за віком, за факту невчинення пенсійним органом дій щодо перевірки таких обставин (незалежно від наявності причин через які вони не вчинені), при наявності належних записів в трудовій книжці щодо періодів трудової діяльності особи, не може бути визнано судом правомірним втручанням в її право на пенсійне забезпечення, оскільки покладає на особу індивідуальний надмірний тягар.

На переконання суду безпідставними є посилання відповідача на відсутність правових підстав для зарахування страхового стажу за спірні періоди роботи на території росії, у зв`язку із тим, що з 01.01.2023 було припинено участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, з огляду на нижче вказане.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" (надалі Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в рф, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.

Окрім цього, згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномаштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією по відношенню до громадян України, відповідачем не може бути відмовлено у врахуванні стажу позивача за періоди роботи на території росії.

При цьому, оспорювані періоди роботи підтверджуються записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_8 та довідкою уточнюючою умови праці № 130 від 02.07.2019, картою спеціальної оцінки умов праці 40А від 09.03.2017, картою спеціальної оцінки умов праці працівника № 15 від 20.05.2014, листом "Про результати атестації робочих місць" № 143 від 18.05.2018, листом "Про результати атестації робочих місць" № 142 від 18.05.2018, відомістю про трудову діяльність від 28.06.2021,

Судом встановлено, що трудова книжка позивача заповнена у відповідності до вимог Інструкцій № 162, 58 та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких ОСОБА_1 прийнятий на таку роботу.

Водночас суд звертає увагу на безпідставність позовних вимог позивача щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи в ТОВ "Карпати Сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) з 09.04.2015 по 10.05.2018, оскільки згідно з записами №29-32 трудової книжки, позивач працював машиністом підйомника 6 розряду в ТОВ "Карпати Сервіс" у періоди з 09.04.2015 по 22.03.2016, з 12.05.2017 по 10.05.2018.

Відтак дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 відповідно періоду проходження строкової військової служби з 13.05.1986 по 15.05.1988, періодів роботи 11.09.1997 по 01.05.1998, з 11.03.2001 по 08.10.2002, з 14.10.2022 по 12.03.2008, з 02.04.2008 по 10.01.2010, з 17.02.2010 по 15.12.2012, з 19.12.2012 по 25.02.2015, з 09.04.2015 по 22.03.2016, з 12.05.2017 по 10.05.2018, з 03.07.2018 по 02.07.2019, з 21.10.2019 по 15.09.2020, з 16.09.2020 по 12.10.2020, з 12.10.2020 по 18.06.2021, з 18.06.2021 по 02.03.2022, є протиправними.

Формулюючи позовні вимоги, позивач визначив визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Івано-Франківській області викладену у листах від 15.04.2024 та від 03.07.2024 на його звернення, в яких ОСОБА_1 роз`яснено, що рішенням ГУПФУ в Івано-Франківській області від 28.12.2023 №47 йому відмовлено в зарахуванні спірних періодів та відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

Суд звертає увагу на те, що відмова позивачу в зарахуванні до страхового та пільгового стажу відповідно періодів військової служби роботи прийнята у вигляді рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 28.12.2023 №47 за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.06.2023 про призначення пенсії на пільгових умовах, що підтверджується матеріалами справи.

Таке рішення від 28.12.2023 №47 за своїм змістом є окремим актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, що прийняте на виконання владних управлінських функцій, стосується прав або інтересів позивача.

За вказаних обставин, між сторонами фактично є спір щодо правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 28.12.2023 №47 про відмову в призначенні пенсії позивача на пільгових умовах, а не відмова відповідача у листах від 15.04.2024 та від 03.07.2024.

Таким чином, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, позаяк належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Франківській області від 28.12.2023 №47 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах.

З огляду на зміст положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків. Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд приймаючи рішення, не перебирає на себе повноваження територіального органу Пенсійного Фонду України щодо призначення та перерахунку пенсії особі за її заявою.

В спірному випадку судом зроблено висновок про те, що відповідач необґрунтовано та без відповідної підстави прийняв рішення від 28.12.2023 № 47, наслідком чого є його скасування.

Водночас, суд звертає увагу на те, що статтею 58 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, здійснює перерахунок пенсії, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення та перерахунку пенсії.

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У разі задоволення позову суд, застосовуючи припису пункту 10 частина друга статті 245 КАС України, може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини четвертої статті 245 КАС України).

З огляду на викладене, та встановлені судом обставини, керуючись статтею 9 КАС України, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, та зловживання пенсійного фонду своїми повноваженнями, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до пільгового страхового стажу відповідно ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 13.05.1986 по 15.05.1988, періоди роботи 11.09.1997 по 01.05.1998, з 11.03.2001 по 08.10.2002, з 14.10.2022 по 12.03.2008, з 02.04.2008 по 10.01.2010, з 17.02.2010 по 15.12.2012, з 19.12.2012 по 25.02.2015, з 09.04.2015 по 22.03.2016, з 12.05.2017 по 10.05.2018, з 03.07.2018 по 02.07.2019, з 21.10.2019 по 15.09.2020, з 16.09.2020 по 12.10.2020, з 12.10.2020 по 18.06.2021, з 18.06.2021 по 02.03.2022 та повторно розглянути подану позивачем заяву від 12.06.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому судовому рішенні.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Наявною в матеріалах справи квитанцією від 16.07.2024 позивач підтвердив сплату судового збору за звернення до суду із даним позовом у розмірі 1 211,20 грн (а. с. 7).

Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача частина сплаченої суми судового збору в розмірі 605,60 грн, що пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 28.12.2023 №47 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу відповідно період проходження строкової військової служби з 13.05.1986 по 15.05.1988, періоди роботи 11.09.1997 по 01.05.1998, з 11.03.2001 по 08.10.2002, з 14.10.2022 по 12.03.2008, з 02.04.2008 по 10.01.2010, з 17.02.2010 по 15.12.2012, з 19.12.2012 по 25.02.2015, з 09.04.2015 по 22.03.2016, з 12.05.2017 по 10.05.2018, з 03.07.2018 по 02.07.2019, з 21.10.2019 по 15.09.2020, з 16.09.2020 по 12.10.2020, з 12.10.2020 по 18.06.2021, з 18.06.2021 по 02.03.2022 та повторно розглянути подану позивачем заяву від 12.06.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому судовому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідачу рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 );

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018);

Суддя Главач І.А.