Справа № 274/4277/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 274/4277/24

Головуючий у 1-й інстанції: Вдовиченко Т.М.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

08 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА № 2132359 від 12.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що позивач 12.05.2024 о 17:48 на 244 км автодороги М21, керуючи транспортним засобом Форд Мондео д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила розташування автомобіля на проїзній частині, рухався по крайній лівій смузі, в той час коли права крайня смуга була вільна, чим порушив п.п. 11.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (ПДР).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.07.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.07.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що матеріалами справи підтверджується те, що позивач 12.05.2024 о 17:48 на 244 км автодороги М21, керуючи транспортним засобом Форд Мондео д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила розташування автомобіля на проїзній частині, рухався по крайній лівій смузі, в той час коли права крайня смуга була вільна, чим порушив п.п. 11.5 ПДР. Також відповідач вказав на помилковість посилань суду першої інстанції на необхідність у даному випадку складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що відповідачем не доведено порушення ним вимог п.п. 11.5 ПДР.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою серії ЕНА № 2132359 від 12.05.2024 поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Бурика В.В. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Підставою для прийняття вказаної постанови слугувало те, що позивач 12.05.2024 о 17:48 на 244 км автодороги М 21 Житомир-Виступовичі-М.Подільський керуючи транспортним засобом Форд Мондео д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по крайній лівій смузі, в той час коли права крайня смуга була вільна, чим порушив п.п. 11.5 ПДР України

Позивач не погодився із вказаною постановою, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки відповідачем не доведено факту вчинення позивачем вказаного порушення. Також позивач заперечував факт порушення однак відповідач не склав протокол про адміністративне правопорушення.

Щодо вказаних висновків суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11.5 ПДР України визначено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). Тобто, за приписами п. 11.5 ПДР виїзд на крайню ліву смугу дороги дозволено лише у визначених випадках, зокрема: повороту ліворуч, розвороту або для зупинки, тощо.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Встановлено, що єдиним доказом, який відповідач надав для підтвердження вчинення позивачем вказаного порушення є відеозапис з відеореєстратора патрульної поліції.

Суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що з вказаного відеозапису не вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом рухався по крайній лівій смузі проїзної частини, в той час коли права крайня смуга була вільна або здійснив будь-яке інше порушення ПДР, оскільки відеозапис фіксує подію вже після зупинення транспортного засобу, тому встановити дійсну причину зупинки автомобіля під керуванням позивача суд не має можливості. Однак з наданого відеозапису вбачається, що позивач не погоджується з доводами поліцейського, що він здійснив порушення ПДР.

Таким чином, колегія суддів вважає, що факт вчинення позивачем вказаного порушення вимог п.11.5 ПДР, не підтверджується належними доказами, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2132359 від 12.05.2024.

Також суд першої інстанції вказав, що згідно з ч. 3 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 6 листопада 2015 року № 1376 якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Тому, не складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не може слугувати свідченням порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та протиправності оскаржуваної постанови.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, однак ухвалене частково із помилкових мотивів, рішення суду першої інстанції належить змінити в частині мотивів його ухвалення з урахуванням висновків даної постанови.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2024 року змінити у частині мотивів його ухвалення з урахуванням висновків даної постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.