Справа № 591/6730/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 р.Справа № 591/6730/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Сумської міської ради на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15.08.2024 року, головуючий суддя І інстанції: Клименко А.Я., м. Суми, повний текст складено 15.08.24 року по справі № 591/6730/23

за позовом ОСОБА_1

до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради № 667 від 27.07.2023 року, та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15.08.2024 у справі № 591/6730/23 позов задоволено.

Скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради №667 від 27 липня 2023 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП. Закрито справу про адміністративне правопорушення.

Виконавчий комітет Сумської міської ради, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15.08.2024 у справі № 591/6730/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що 14.07.2023 близько 12 год. 55 хв. інспектор СЮП ВП Сумського РУП ГУНП у Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 під час виконання посадових обов`язків перебував у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 виявив, що продавець ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, здійснивши продаж тютюнових виробів, а саме пачки цигарок «Marvel» неповнолітній особі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виявивши факт адміністративного правопорушення, працівник поліції, як уповноважена особа, склав адміністративний протокол серії ВАВ № 910057 від 14.07.2023, у якому зазначив про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . В адміністративних матеріалах стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП є пояснення як продавця ОСОБА_1 так і неповнолітньої ОСОБА_3 , у яких ОСОБА_1 свою вину не визнає, а остання підтвердила факт покупки цигарок у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що сама ОСОБА_3 підтвердила, що придбала тютюнові вироби саме в цьому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » й саме ОСОБА_1 продала їй пачку цигарок, при цьому не пересвідчившись, чи є ця особа повнолітнього, з чого слідує наявність адміністративного правопорушення в діях останньої. Тобто факт продажу тютюнових виробів ОСОБА_1 неповнолітній особі підтверджено, однак цей факт заперечує сама ОСОБА_1

27.07.2023 відбулося засідання Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради по справі про адміністративне правопорушення, за результатами якого винесено постанову № 667 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладення на неї штрафу в розмірі 6800 гривень на користь держави.

Також зазначає, що факт продажу ОСОБА_1 тютюнових виробів неповнолітній особі підтверджений наявним у матеріалах справи відеоматеріалом, зафіксований працівником поліції у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 . Після зафіксованого правопорушення інспектор СЮП ВП Сумського РУП ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 правомірно склав адміністративний протокол за фактом вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія серії ВАВ №910057 від 14.07.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП за те, що 14.07.2023 року близько 12-55 год. за адресою м. Суми, вул. Ковпака, 14 в приміщенні магазину «Треш» перебуваючи на посаді продавчині здійснила продаж 1 пачки цигарок марки «Marvel» неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила Правила торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами.

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради № №667 від 27.07.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 6800 грн.

Позивач не погодився з постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради № №667 від 27.07.2023 року, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваної постанови, оскільки відповідачем не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, та не надано доказів у справі про адміністративне правопорушення, яким доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18 років.

Частиною другою статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби у вигляді накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи диспозицію частини другої статті 156 КУпАП, суб`єктом цього правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З матеріалів справи встановлено, що позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за продаж у магазині «Треш» за адресою: АДРЕСА_1 , тютюнових виробів, а саме пачки цигарок «Marvel» неповнолітній особі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В свою чергу, згідно із ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, роздрібна торгівля (алкогольними напоями) - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Отже, торгівлею є процес обміну товарів на грошові кошти (готівкові чи безготівкові) з метою задоволення потреб споживача та отримання прибутку.

Фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві. Зазначена позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 квітня 2019 року у справі П/811/1217/16.

Разом з тим, складений відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення від 14.07.2023 року не містить інформації про вилучення будь-яких тютюнових виробів та про наявність фіскального чека, що підтверджував би продаж вказаного товару.

Натомість відсутність фіскального чеку на продаж тютюнового виробу спростовує факт продажу пачки цигарок «Marvel» неповнолітній особі.

Разом з тим, пояснення особи без підтвердження фактичних обставин, належними доказами, тобто наявності фіскального чеку із зазначенням часу, особи продавця і тютюнового виробу, а також вилучення останнього не доводить факту здійснення позивачем реалізації тютюнового виробу неповнолітній особі.

При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вважає, що відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не мав достатньо доказів для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення інформації про докази адміністративного правопорушення в діях позивачки не містить, будь-яких інших доказів вини позивачки у продажі тютюнових виробів неповнолітній особі відповідач не досліджував.

Колегія суддів зазначає, що КУпАП встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності, а саме виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів звертає увагу, що оспорювана постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності містить інформацію про порушення позивачкою правил торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, що призвело до вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, разом з тим судом встановлено, що відповідачем під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримано вимог ст.280 КУпАП, не враховано факту неналежного оформлення адміністративних матеріалів, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевірено наявність/відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення, не витребувано необхідні додаткові матеріали, які б свідчили про доведеність вини позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП України, а тому відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення вказаного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а вказав на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Доводи відповідача з посиланням на те, що факт продажу ОСОБА_1 тютюнових виробів неповнолітній особі підтверджений наявним у матеріалах справи відеоматеріалом, зафіксований працівником поліції у приміщенні магазину «Треш» за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 307 Цивільного кодексу України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Фізична особа, яка погодилася на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, може вимагати припинення їх публічного показу в тій частині, яка стосується її особистого життя. Витрати, пов`язані з демонтажем виставки чи запису, відшкодовуються цією фізичною особою.

Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частин 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Дослідивши диск відеофіксації, який відповідачем надано до матеріалів справи разом з відзивом на позов, колегія суддів встановила, що з даного відео не можливо встановити, яким пристроєм було здійснено відеофіксацію, з відео неможливо встановити час і місце проведення відеофіксації, жодних підтверджень достовірності встановлення осіб. Крім того, не ідентифіковано осіб, які давали пояснення, згоди на застосування відеофіксації у осіб не запитували.

Колегія суддів зазначає, що відеозапис може бути доказом в адміністративному спорі, але такі докази мають прийматися судом у тому разі, якщо вони відповідають критеріям допустимості, а також є належними.

Крім того, колегія суддів встановила, що наданий відповідачем відеозапис на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора. На відеозапису відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Таким чином, наданий суду відеозапис взагалі не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність свого рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення частини 2 статті 156 КУпАП, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Зарічного районного суду м. Суми від 15.08.2024 у справі № 591/6730/23 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сумської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15.08.2024 року по справі № 591/6730/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко