Справа № 200/5013/24
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

07 жовтня 2024 року Справа №200/5013/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в письмовому провадженні клопотання ОСОБА_1 про застосування до відзиву наслідків, передбачених статтею 162 КАС України, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення №4363 від 10 липня 2024 року про відмову в задоволенні рапорту про звільнення з військової служби старшого солдата ОСОБА_1 , старшого навідника 4 розрахунку 2 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України; зобов`язання звільнити з військової служби старшого солдата ОСОБА_1 , старшого навідника 4 розрахунку 2 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, та виключити його зі списків особового складу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без виклику учасників справи.

Представником позивача до суду подано відповідь на відзив, у якому останнім заявлено клопотання вважати відзив відповідача таким, що не поданий із застосуванням наслідків, передбачених ст. 162 КАС України, та не брати такий відзив до уваги, яке вмотивоване тим, що відзив на позовну заяву був надісланий представнику позивача, проте не надіслано самому позивачу, що, на думку представника позивача, є порушенням вимог статті 162 КАС України.

Розглянувши заявлене представником позивача клопотання суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з пунктом 7 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до частини 2 статті 159 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з частиною 1 статті 162 КАС України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Пунктом 2 частини 4 статті 162 КАС України визначено, що до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Так, судом встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 при поданні до суду відзиву на позовну заяву було додано до нього докази його надіслання і доданих до нього доказів за допомогою підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи іншим учасникам справи, а саме представнику позивача ОСОБА_3 , яка діє на підставі ордеру серії АІ №1656383 від 16 липня 2024 року.

Водночас, відповідачем не було додано до відзиву на позовну заяву доказів його надіслання і доданих до нього доказів самому позивачу.

Суд звертає увагу, що вибір адвоката, який надаватиме професійну правничу допомогу, зокрема у формі представництва інтересів в суді, є правом особи (позивача), але правом, яке передбачає також настання відповідних юридичних наслідків (як процесуального характеру, так і в матеріально-правовому спорі, переданого на розгляд суду), насамперед для позивача. Незнання цього не звільняє від настання цих наслідків.

Наявність представника позивача у судовому процесі для суду має ті самі процесуальні наслідки, що й участь безпосередньо позивача. Слід пам`ятати, що позивач може брати участь одночасно з представником, зокрема й отримувати судові рішення та інші процесуальні документи, проте участь представника дає суду достатні підстави комунікувати з ним у визначений процесуальним законом спосіб, що, відтак, впливає на реалізацію прав та обов`язків особи, інтереси якої цей представник (адвокат) репрезентує.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 лютого 2024 року по справі №480/8341/22.

Судом встановлено, що відповідачем при поданні до суду відзиву на позовну заяву було додано до нього докази його надіслання і доданих до нього доказів представнику позивача.

Отже, фактично право позивача на отримання відзиву на позовну заяву, ознайомлення з його змістом та висловлення своєї позиції щодо доводів, викладених в ньому, не порушено, чим фактично позивач через свого представника і скористався, надавши відповідь на відзив на позовну заяву, в якій виклав свої доводи щодо оформлення відзиву на позовну заяву.

Крім того, Верховний Суд в постановах від 16.02.2023 у справі № 580/5209/22 та від 28.02.2023 у справі № 260/1322/21 вказав, що застосовуючи процесуальні норми суди мають керуватися принципом розумності, відповідно до якого застосування цих норм має бути спрямованим на досягнення легітимної мети, уникаючи надмірного формалізму, що може порушувати право особи на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Отже, при застосуванні процесуальних норм належить уникати надмірного формалізму, що може призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.

Про вказане зазначала і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15.01.2020 року у справі № 145/1330/17 та від 30.09.2020 року у справі № 9901/144/20.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не порушено вимог статті 162 КАС України при поданні відзиву на позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про застосування до відзиву наслідків, передбачених статтею 162 КАС України, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 12, 248, 256, 260, 262, 263, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про застосування до відзиву наслідків, передбачених статтею 162 КАС України - залишити без задоволення.

Ухвала прийнята в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження та підписана 07 жовтня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Троянова