Справа № 260/10589/23
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №260/10589/23

адміністративне провадження №Зі/990/124/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_3 у справі №260/10589/23 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області, за участю третьої особи - Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, про визнання дій та бездіяльності протиправними,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявниця, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області, за участю третьої особи - Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 02 листопада 2023 року про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 та рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 23 листопада 2023 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2024 року, позов задоволено.

15 липня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі №260/10589/23.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу ОСОБА_2., суддям Білак М.В., Кашпур О.В.

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

23 вересня 2024 року до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2 від участі у розгляді справи №260/10589/23.

Заява ОСОБА_1 про відвід обґрунтована наявністю у неї обґрунтованого сумніву у доброчесності судді ОСОБА_2 , явно вираженою упередженістю, а також можливістю незаконного впливу на результати розгляду справи на користь відповідача та третьої особи.

Заявниця зазначає, що наявність сумнівів у доброчесності судді ОСОБА_2 викликана інформацією, яка міститься у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік.

Згідно з цією інформацією, родина судді володіла значною сумою готівкових коштів: судді ОСОБА_2 належало 920 000 гривень, 21 000 доларів та 11 000 євро готівкою, його дружині - 320 000 гривень, 29000 доларів та 15000 євро. Таким чином, сукупно родині судді ОСОБА_2 належало 1 240 000 гривень, 40 000 доларів та 26 000 євро готівкових коштів, що еквівалентно 2 725 600 гривень.

Відповідно до відомостей, що містяться в досьє судді, в 2012 році сукупний дохід родини судді ОСОБА_2 склав 191 000 гривень, в 2013 році - 232 000 гривень, в 2014 році - майже 284 000 гривень, в 2015 році - 615 560 гривень (зокрема, 320 000 гривень - від продажу автомобіля). При цьому у 2014 році родина судді ОСОБА_2 понесла суттєві витрати, зокрема його дружина придбала транспортний засіб вартістю 311 000 гривень. Отже, сукупний дохід родини ОСОБА_2 протягом 2012-2015 років склав 1 011 560 гривень.

Заявниця вказує, що згідно з даними досьє судді, єдиним джерелом доходу родини судді ОСОБА_2 є заробітна плата судді та його дружини. З огляду на це, заявниця припускає, що походження задекларованих готівкових коштів судді може свідчити про їх можливе незаконне отримання, зокрема, як неправомірну вигоду в обмін на "вирішення справ на користь певних осіб".

З огляду на сумнівність походження готівкових коштів судді, ОСОБА_1 висловлює припущення, що керівник секретаріату Національної асоціації адвокатів України та Ради адвокатів України ОСОБА_3 можливо відвідує суддю ОСОБА_2 як на робочому місці, так і поза його межами. Таке спілкування між суддею ОСОБА_3. та ОСОБА_3 , за твердженнями заявниці, стосується можливості за будь-яких обставин вирішити справу на користь Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області. У цьому контексті заявниця також зазначає, що суддя ОСОБА_2. вже можливо отримав і від ОСОБА_3 неправомірну вигоду, можливо у вигляді коштів або інших благ.

Верховний Суд ухвалою від 07 жовтня 2024 року дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та в порядку частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передав заяву про відвід на автоматизований розподіл для визначення в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України, судді, який вирішуватиме питання про відвід за зазначеною заявою.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 жовтня 2024 заяву про відвід судді ОСОБА_2. у справі №260/10589/23 передано для вирішення судді Радишевській О.Р.

У поданій заяві про відвід ОСОБА_1 також заявляє клопотання про розгляд питання про відвід виключно за участю позивачки та її представника в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Згідно з частинами одинадцятою, дванадцятою статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Аналіз частини восьмої статті 40 КАС України дозволяє прийти до висновку, що вирішення питання про відвід у відкритому судовому засіданні це право, а не обов`язок суду.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмовій заяві, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Отже, у цій справі Суд не бачить підстав для вирішення питання про відвід у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи та виключно за участю позивачки та її представника в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів

Отож у задоволенні вказаного клопотання ОСОБА_1 слід відмовити.

Вирішуючи заяву про відвід, Суд виходить з такого.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Зокрема, положення статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У цьому випадку, очевидним є те, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Водночас Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів і доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів і доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Проаналізувавши аргументи, якими обґрунтовано відвід, Суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді ОСОБА_2. у цій справі.

Обставини, наведені заявницею, не є належними та достатніми у розумінні положень статті 36 КАС України. Посилання ОСОБА_1 на отримання суддею ОСОБА_3. неправомірних вигод та впливу на його професійну діяльність, а також на можливе існування попередніх домовленостей щодо результату вирішення цієї справи є припущеннями, що грунтуються на суб`єктивній оцінці заявниці джерел походження коштів, задекларованих суддею ОСОБА_3. і його родиною. Саме лише припущення не може бути покладено в основу будь-якого судового акта, в тому числі й прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід судді. Обґрунтованих обставин, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_2. щодо ОСОБА_1 , зацікавленості у певному рішенні у цій справі чи про необ`єктивне ставлення до сторін у справі заявниця не навела, а Верховний Суд - не установив.

Керуючись статтями 36, 40 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд питання про відвід у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи та виключно за участю позивачки та її представника в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2. у справі №260/10589/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею є остаточною та не може бути оскарженою.

Суддя О.Р. Радишевська