Справа № 650/4218/24
Суддя: Хомик І. І.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/4218/24
Номер провадження 2-а/650/20/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Хомик І.І.

за участі секретаря Ткаченко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Олександрівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови. Зазначає, що тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 22 серпня 2024 року виніс постанову № 176 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 ст. 210-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення штраф у розмірі 17 000,00 грн.

19 серпня 2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для поновлення на військовому обліку, але йому було відмовлено та зазначено, що він зможе поновитися на військовому обліку лише після того як сплатить штраф. ОСОБА_1 взагалі не знав про існування будь-якого штрафу, а тому попрохав надати йому протокол та постанову, на підставі якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього штраф, які йому видали лише 22.08.2024 року.

Таким чином його зобов`язували сплатити штраф ще не склавши а ні протоколу, а ні винісши постанову.

При ньому було надруковано протокол і постанову та вручено позивачу, що не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, грубо суперечить вимогам закону, порушуючи його права та законні інтереси.

Позивач не погоджується з вищевказаною постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.09.2024 року у справі за даним позовом було відкрите спрощене провадження у справі з повідомленням сторін, призначено розгляд справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання з`явився, позовні вимоги не визнав та пояснив, що як зазначив сам ОСОБА_1 у позовній заяві, він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення своїх облікових даних лише 19.08.2024 року, тобто з пропущенням 60-денного строку, установленого Законом України від 11.04.2024 № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку». Проте, позивач вказаний обов`язок не виконав, не навівши поважних причин. Позивач намагається виправдати власну протиправну бездіяльність виключно формальними недоліками оскаржуваної постанови, довільним тлумаченням законодавства (що свідчить саме про свідому бездіяльність); однак, не наводить при цьому поважних причин невиконання вимог Закону. Тобто мета позивача є очевидною - у будь-який спосіб ухилитись від відповідальності. Законна по суті оскаржувана постанова не може бути скасована з одних лише формальних міркувань за очевидності вчинення позивачем правопорушення в умовах правового режиму воєнного стану. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, оцінивши всі обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення та приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що 22 серпня 2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 винесено постанову № 176 від 22.08.2024 року по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

У постанові № 176 від 22.08.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 не поновився на військовому обліку у термін до 17.07.2024 року, в зв`язку з чим в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутні його персональні дані, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210 КУпАП.

Ч.2 ст. 210 КУпАП передбачає повторність правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 210 КУпАП. Однак ОСОБА_1 повторність вчинення адміністративного правопорушення не інкримінується.

Як вбачається із постанови № 176 від 22.08.2024 року винесена вона по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, тоді як посадова особа, яка розглядала протокол про адміністративне правопорушення встановила, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210 КУпАП. Однак розглянувши протокол, посадова особа, уповноважена на його розгляд застосувала до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17 000 грн., тоді як санкцією ч.2 ст. 210 КУпАП за якою ОСОБА_1 визнано винним передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. передбачене санкцією ч.3 ст. 210 КУпАП.

Таким чином в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст. 210 КУпАП.

Відповідачем не надано суду доказів, на підставі яких суб`єкт владних повноважень дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення передбачений ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Оскільки у вітчизняному процесуальному законі відсутнє визначення розумного сумніву чи доведеності вини поза розумним сумнівом, то для належного розуміння сутності поняття поза розумним сумнівом в Україні насамперед слід керуватися практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), в якій Суд ілюструє європейський стандарт розуміння аналізованого принципу.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього, відображена, зокрема, у п. 43 Рішення від 14 лютого 2008р. у справі Кобець проти України. Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач заперечує свою провину у вчиненні правопорушення, натомість відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

З огляду на вище викладене та зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою провину у вчиненні правопорушення, а суб`єкт владних повноважень належними, допустимими та достатніми доказами не довів протилежного, хоча обов`язок доказування покладається саме на нього, оцінюючи в сукупності наявні докази, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів суду, що при винесені оскаржуваної постанови щодо позивача діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, тобто при винесенні оскаржуваної постанов по справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, провина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, а тому постанову по справі про адміністративне правопорушення № 176 від 22.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн, слід скасувати, а провадженні у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 251, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 176 від 22 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 210-1 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина ХОМИК