Справа № 380/9003/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 рокусправа № 380/9003/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді "сувора догана" та не виплати щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн за липень, серпень, листопад, грудень 2022 року та за січень 2023 року, згідно з наказами тво командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 та командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 № 105-ОД від 13.01.2022, від 22.12.2022 № 2643-ОД, від 20.12.2022 № 2617-ОД, від 12.12.2022 № 2498-ОД, від 28.10.2022 № 1033-ОД, від 20.01.2022 № 241-ОД;

- скасувати накази тво командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 13.01.2022 № 105-ОД, від 22.12.2022 № 2643-ОД, від 20.12.2022 № 2617-ОД, від 12.12.2022 № 2498-ОД, від 20.01.2022 № 241-ОД та наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 28.10.2022 № 1033-ОД у частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді "сувора догана" та в частині невиплати (позбавлення) щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн за липень, серпень, листопад, грудень 2022 року та за січень 2023 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького окладу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за липень, серпень, листопад, грудень 2022 року та за січень 2023 року, а всього у сумі 150 000 грн.

Ухвалою від 19.05.2023 позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, скасування наказів та зобов`язання вчинити дії, разом із доданими до неї документами повернута позивачеві у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023 скасована ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2023. Справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 22.11.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.05.2022 позивач був мобілізований та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У зв`язку з необхідністю надання допомоги своїй хворій дружині, яка має третю групу інвалідності, ОСОБА_1 подав відповідний рапорт до військової частини НОМЕР_1 , однак відповідач повідомив, що у позивача немає підстав для звільнення з військової служби за таких підстав, які вказані у рапорті, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду для захисту своїх прав. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 у справі № 380/15696/22 позов ОСОБА_1 задоволений. Визнано протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорту від 21.10.2022 та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2023 № 61 позивача звільнено з військової служби. Проте, відповідно до положень Постанови № 168 ОСОБА_1 мав право на отримання щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн. Листом від 27.02.2023 за № 2753, представника позивача було повідомлено, що старший солдат ОСОБА_1 був притягнений до дисциплінарної відповідальності на основі таких наказів командира військової частини НОМЕР_1 : № 199 від 22.07.2022 (самовільне залишення військової частини), № 1187-АД від 31.08.2022 (відмова виконувати бойовий наказ), №1033-ОД від 28.10.2022 (відмова виконувати бойовий наказ), № 1908-ОД від 03.10.2022 (сувора догана), № 2498-ОД від 12.12.2022 (сувора догана), № 2617-ОД від 20.12.2022 (сувора догана); № 2643-ОД від 22.12.2022 (сувора догана), № 241-ОД від 20.01.2022 (сувора догана), № 105-ОД від 13.01.2022 (сувора догана). На підставі цих наказів позивачу припинена виплата щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн за липень, серпень, листопад та грудень 2022 року.

Позивач не погоджується із рішеннями відповідача щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 , подавши рапорт у жовтні 2022 року про звільнення з військової служби з підстав наявності дружини з інвалідністю ІІІ групи, мав законні очікування на позитивне рішення з боку відповідача щодо його рапорту. При цьому, позивач неодноразово офіційно повідомляв військову частину НОМЕР_1 у формі надання відповідних пояснень, що він має право не їхати в зону бойових дій і не може виконати "бойове розпорядження", оскільки має дружину-інваліда і має бути звільненим з цих підстав з військової служби. До цих пояснень позивач завжди додавав копію свого свідоцтва про шлюб, документ про інвалідність дружини, копію рапорту про звільнення та довідку з місця проживання. Крім того, подавши позов до суду, позивач додавав до цих пояснень копію ухвали про відкриття провадження у справі № 380/15696/22, яка свідчила про наявність судового спору, який стосується його звільнення з військової служби за вищенаведених підстав.

Позивач стверджує, що відповідач не досліджував зміст цих документів, не брав до уваги аргументацію позивача, наданих у поясненнях, не враховував наявність законних підстав для звільнення з військової служби та не звертав уваги на наявність судового спору щодо його звільнення, наслідком чого стало неправомірне притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та позбавлення щомісячної додаткової винагороди у вказаний період. Більш того, вже після ухвалення 19.01.2023 Львівським окружним адміністративним сумом рішення у справі № 380/15696/22 про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та, не подаючи апеляційну скаргу на це рішення, відповідач притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності та позбавив його додаткової щомісячної винагороди в розмірі 30 000,00 грн за невиконання бойового розпорядження у січні 2023 року, не зважаючи на те, що вказаним судовим рішенням було визнано дії військової частини НОМЕР_1 протиправними щодо відмови у звільненні позивача на підставі рапорту від 21.10.2022.

Із наведених підстав просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 149 від 04.06.2022 старшого солдата ОСОБА_1 , призваного по мобілізації відповідно до Указу Президента № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" вважати таким, що справи та посаду старшого механіка-водія 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 прийняв.

Зазначає, що 13.07.2022, 11.11.2022, 14.11.2022, 26.12.2022, 04.01.2023 на ім`я командира військової частини поступали доповіді про факт відмови від виконання наказу військовослужбовцями 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у тому числі солдатом ОСОБА_1 . За результатами вказаних доповідей було призначено службове розслідування, в результаті якого були відібрані пояснення у старшого солдата ОСОБА_1 , який пояснив, що відмовився виконувати бойові накази у зв`язку з тим, що у нього на утриманні дружина, яка є інвалідом ІІІ групи та неповнолітній син, і він чекає на рішення суду щодо його звільнення.

Як стверджує відповідач, щоразу, при відмові від виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовець ОСОБА_1 покликався на те, що у нього на утриманні перебуває дружина - інвалід ІІІ групи та неповнолітня дитина. Втім, інвалідність дружини згідно довідки МСЕК, яку ОСОБА_1 надав військовій частині НОМЕР_1 , була встановлена лише 31.08.2022, а бойовий наказ вперше він відмовився виконати ще 13.07.2022.

Відповідач наголошує, що згідно статті 45 Закону України "Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України", у разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Статтею 85 Закону України "Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України" передбачено, що якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування. Відповідно до статті 11 Кримінального Кодексу України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Відповідно до статті 214 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Отже, матеріали службового розслідування відправлені до Державного бюро розслідувань для встановлення кримінальної відповідальності позивача.

Також відповідач зауважує, що Пунктом 14 розділу XXXIV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану" Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджених наказом Міністерства оброни України від 07.06.2018 № 260 встановлено, що військовослужбовцям додаткова винагорода не виплачується, зокрема, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Із наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

09.05.2022 ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2023 № 61 старшого солдата ОСОБА_1 , звільненого наказом від 04.03.2023 № 65-РС у запас за підпунктом "г" (у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та з 06.03.2023 виключено зі списків особового складу частини.

За час проходження військової служби позивач був притягнутий до відповідальності на підставі наступних наказів:

- від 28.10.2022 № 1033-ОД, в якому встановлено, що причиною правопорушення є порушення з боку позивача статей 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, що проявилось непокорою та невиконанням бойового наказу. Наказано: утримати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби військової служби по мобілізації за липень 2022 року в повному обсязі; - утримати позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за липень 2022 року; - матеріали службового розслідування направити до Державного бюро розслідування для надання правової оцінки діям позивача на встановлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 402 Кримінального кодексу України;

- від 12.12.2022 № 2498-ОД, в якому встановлено, що причиною правопорушення є порушення з боку ОСОБА_1 статей 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, що проявилось непокорою та невиконанням вимог бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2022 № 1426. Наказано: - не виплачувати позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за листопад 2022 року; - притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "СУВОРА ДОГАНА"; - підготувати повідомлення про скоєння ОСОБА_1 правопорушення та направити матеріали службового розслідування до Державного бюро розслідувань;

- від 20.12.2022 № 2617-ОД, в якому встановлено, що причиною правопорушення є порушення з боку ОСОБА_1 статей 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, що проявилось непокорою та невиконанням вимог бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2022 № 1501. Наказано: - не виплачувати позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за грудень 2022 року; - притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "СУВОРА ДОГАНА"; - підготувати повідомлення про скоєння ОСОБА_1 правопорушення та направити матеріали службового розслідування до Державного бюро розслідувань;

- від 22.12.2022 № 2643-ОД, в якому встановлено, що причиною правопорушення є порушення з боку ОСОБА_1 статей 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, що проявилось непокорою та невиконанням вимог бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2022 № 302. Наказано: - притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "СУВОРА ДОГАНА"; - повідомити про скоєння ОСОБА_1 правопорушення та разом із копією матеріалів службового розслідування направити для подальшого прийняття правового рішення до Державного бюро розслідувань;

- від 13.01.2023 № 105-ОД, в якому встановлено, що причиною правопорушення є порушення з боку ОСОБА_1 статей 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, що проявилось непокорою та невиконанням вимог бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2023 № 11. Наказано: - не виплачувати позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за січень 2023 року; - притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "СУВОРА ДОГАНА"; - підготувати повідомлення про скоєння ОСОБА_1 правопорушення та направити матеріали службового розслідування до Державного бюро розслідувань;

- від 20.01.2023 № 241-ОД, в якому встановлено, що причиною правопорушення є порушення з боку позивача статей 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, що проявилось непокорою та невиконанням вимог бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2022 № 340. Наказано: - притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "СУВОРА ДОГАНА"; - підготувати повідомлення про скоєння ОСОБА_1 правопорушення та направити матеріали службового розслідування до Державного бюро розслідувань.

Не погоджуючись із прийнятими наказами, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує наступні обставини та застосовує такі правові норми.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження, зокрема, рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Відповідно до матеріалів справи оскаржувані накази від 28.10.2022 № 1033-ОД, від 12.12.2022 № 2498-ОД, від 20.12.2022 № 2617-ОД, від 22.12.2022 № 2643-ОД від 13.01.2023 № 105-ОД та від 20.01.2023 № 241-ОД прийняті за результатами проведення службових розслідувань, під час яких встановлено відмову, зокрема, старшого солдата ОСОБА_1 виконувати бойові накази командира військової частини НОМЕР_1 , що, як стверджує відповідач, є порушенням статей 1, 3, 4, Дисциплінарного статуту ЗСУ та статей 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту ВС ЗСУ.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут ВС ЗСУ).

Положення Статут ВС ЗСУ суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 11 Статуту ВС ЗСУ регламентовано, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Відповідно до статті 16 Статуту ВС ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 35 Статуту ВС ЗСУ визначено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

За правилами ст. 49 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна (ст. 127 Статуту ВС ЗСУ).

Солдат зобов`язаний, зокрема: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням (ст. 128 Статуту ВС ЗСУ).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Відповідно до статей 4-6 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби. За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження.

Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

За невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення, що передбачено статтею 45 Дисциплінарного статуту.

Ураховуючи встановлені законодавцем вимоги щодо дотримання військової дисципліни, суд наголошує на особливості періоду, під час якого виникли спірні правовідносини. Так, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/22 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому був продовжений.

Починаючи з 24 лютого 2022 року, вся країна мужньо бореться за виживання, надаючи реальний опір агресору. У таких умовах особлива відповідальність покладається на військових, оскільки відповідно до приписів статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" саме вони несуть державну службу особливого характеру, що полягає у здійсненні професійної оборони держави, її незалежності та територіальної цілісності.

Ураховуючи обставини, які склались на цей час у державі, дотримання дисципліни та виконання бойових наказів є першочерговим обов`язком всіх військовослужбовців.

Законодавець посилив відповідальність військовослужбовців за невиконання бойових наказів під час воєнного стану, оскільки саме від їх виконання наразі залежить майбутнє держави, її територіальна цілісність та незалежність. Отже, застосування негативних наслідків для військових, враховуючи перебування країни у воєнному стані, пов`язане, насамперед, із захистом країни.

Окрім того, невиконання бойового наказу свідчить про порушення, у першу чергу, військової дисципліни, та тягне за собою притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців може бути накладено, зокрема, попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби, п. ґ).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Так, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Дисциплінарного статуту).

Статтею 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (стаття 86 Дисциплінарного статуту).

Отже, накладенню дисциплінарного стягнення на військовослужбовця може передувати проведення службового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 9 розділу ІІІ Порядку № 608 встановлено, що посадові (службові) особи Збройних Сил України зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України (пункт 3 розділу ІV Порядку № 608).

За приписами пункту 1 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акту та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Згідно з п. 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акту про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Аналіз наведених вище положень Дисциплінарного статуту дає підстави для висновку, що вирішальним при накладенні дисциплінарної відповідальності за скоєний військовослужбовцем проступок є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступінь вини, попередня поведінка порушника, а однією із обставин, які потрібно довести, є вина особи в невиконанні або неналежному виконанні покладених на нього обов`язків. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини військовослужбовця, з`ясовуються відповідним командиром самостійно або під час службового розслідування, і повинні бути відображені у відповідному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або висновку службового розслідування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 у справі № 420/17256/22.

У вказаній справі Верховний Суд, серед іншого, наголосив, що задля встановлення законності спірного наказу за результатами проведеного службового розслідування щодо встановлення наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку судам необхідно надати правову оцінку характеру та обставинам вчиненого правопорушення, його наслідкам, ступеню вини, невиконанні або неналежному виконанні покладених на нього обов`язків з урахуванням бойового наказу командира.

Із досліджених наказів від 28.10.2022 № 1033-ОД, від 12.12.2022 № 2498-ОД, від 20.12.2022 № 2617-ОД, від 22.12.2022 № 2643-ОД, від 13.01.2023 № 105-ОД та від 20.01.2023 № 241-ОД судом встановлено, що наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2022 № 1686-АД, від 16.12.2022 № 1947-АД, від 06.01.2023 № 50-АД, від 27.12.2022 № 2031-АД, від 13.07.2022 № 2636-АД та від 11.11.2022 № 1662-АД були призначені службові розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли відмові військовослужбовців 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зокрема, позивача ОСОБА_1 , від виконання бойових розпоряджень від 12.11.2022 № 1426, від 12.12.2022 № 1501, від 03.01.2023 № 11, бойового наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 23.12.2022 № 340 та вибувати в район виконання завдань.

Як стверджує відповідач, під час службових розслідувань у ОСОБА_1 були відібрані пояснення, де позивач зазначив:

- наказ від 13.07.2022 № 2636-АД про проведення службового розслідування: по суті заданих питань, старший солдат ОСОБА_1 пояснив, що відмовився виконувати бойовий наказ командир військової частини НОМЕР_1 № 302 від 09.11.2022, а саме - відмовився виїжджати в район виконання бойових завдань, у зв`язку з тим, що у нього на утриманні дружина, яка є інвалідом 3-групи та неповнолітній син;

- наказ від 17.11.2022 № 1686-АД про проведення службового розслідування: по суті заданих питань, старший солдат ОСОБА_1 пояснив, що відмовився виконувати бойове розпорядження № 1426 від 12.11.2022, а саме - відмовився виїжджати в район виконання бойових завдань, у зв`язку з тим, що у нього на утриманні дружина, яка є інвалідом 3-групи та неповнолітній син;

- наказ від 27.12.2022 № 2031-АД про проведення службового розслідування: по суті заданих питань старший солдат ОСОБА_1 пояснив, що відмовився виконувати бойовий наказ, оскільки чекає на рішення суду;

- наказ від 06.01.2023 № 50-АД про проведення службового розслідування: по суті заданих питань, старший солдат ОСОБА_1 пояснив, що відмовився виконувати бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 11 від 03.01.2023, а саме - відмовився виїжджати в район виконання бойових завдань, у зв`язку з тим, що у нього на утриманні дружина, яка є інвалідом 3-групи та неповнолітній син, а він очікує на рішення суду щодо звільнення з військової служби.

Так, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 у справі № 380/15696/22, яке набрало законної сили 21.02.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений повністю. Визнана протиправною відмова військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорта від 21.10.2022. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

На виконання рішення суду від 19.01.2023 у справі № 380/15696/22 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2023 № 61 старший солдат ОСОБА_1 звільнений у запас за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Варто відмітити, що позивач не заперечує фактів невиконання ним бойових розпоряджень та наказів командира військової частини НОМЕР_1 , стверджуючи, що повідомляв командування військової частини про те, що він має право не їхати в зону бойових дій і не може виконати "бойове розпорядження", оскільки має дружину з інвалідністю ІІІ групи та чекає на рішення суду щодо звільнений з військової служби.

Втім, суд наголошує, що наявність дружини з інвалідністю ІІІ групи та спору у суді про звільнення позивача з військової служби не є підставою для не виконання солдатом ОСОБА_1 передбачених статтею 11 Статуту ВС ЗСУ та статтями 4-6 Дисциплінарного статуту ЗСУ обов`язків щодо непорушного додержання Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінного виконання військового обов`язку та беззастережного виконання наказів командирів (начальників) та не спростовує встановлених службовими розслідуванням фактів порушення позивачем службової дисципліни у спосіб невиконання бойових розпоряджень та наказів командира військової частини НОМЕР_1 , де проходив військову службу.

Крім того, положеннями Дисциплінарного статуту ЗСУ та Статуту внутрішньої служби ЗСУ не передбачено можливості чи, як стверджує позивач "права" військовослужбовця не виконувати бойовий наказ, за виключенням, якщо такий наказ є злочинним.

Також під час розгляду адміністративної справи № 380/15696/22 суд не вжив заходів забезпечення позову, а відтак поведінка позивача щодо відмови у виконанні бойових наказів та розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 суперечить положенням Статуту ВС ЗСУ та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Інших обставин, які б свідчили про протиправність спірних наказів та були підставою для їх скасування позивач не навів.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що спірні накази від 12.12.2022 №2498-ОД, від 20.12.2022 № 2617-ОД, від 13.01.2023 № 105-ОД, від 20.01.2023 № 241-ОД, від 28.10.2022 № 1033-ОД та від 22.12.2022 № 2643-ОД прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законами України, які регулюють спірні правовідносини, відтак, суд не вбачає підстав для їх скасування.

Щодо вимоги позивача нарахувати та виплатити щомісячну додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн, передбачену Постановою № 168 за липень, серпень, листопад, грудень 2022 року та січень 2023 року, суд враховує таке.

Судом встановлено, що внаслідок притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, ОСОБА_1 у липні був позбавлений щомісячної премії, відповідно до абзацу 3 пункту 5 розділу XVI Порядку виплати № 260, та додаткової винагороди, відповідно до підпункту 9.7 пункту 9 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, у листопаді, грудні 2022 року та січні 2023 року - додаткової винагороди, відповідно до підпункту 9.7 пункту 9 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29.

Таке обмеження щомісячної премії та додаткової винагороди у липні, листопаді, грудні 2022 року та січні 2023 року є прямим наслідком притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за відмову виконувати бойовий наказ та бойове розпорядження.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст. 43 Конституції України). Права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами (п. 1 ч. 1 ст. 92 Конституції України).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, визначені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 1 розділу XVI Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Пунктом 5 розділу XVI Порядку № 260 визначено, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.

Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що щомісячні премії не виплачують тим військовослужбовцям, яких притягнуто до дисциплінарної відповідальності та на яких накладено певне дисциплінарне стягнення.

Також пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Поняття "додаткової винагороди", як зазначено у постанові Верховного Суду у зразковій справі № 640/13029/22, входить у поняття " грошове забезпечення" (частина друга статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), так само відповідає визначенню поняття "заробітна плата" (стаття 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року).

Таким чином, відповідно до висновків Верховного Суду у зразковій справі №640/13029/22, додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, встановлена на період дії воєнного стану, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовцям, виплата якої, з одного боку, має регулярний щомісячний характер, а, з іншого, - обмежена строком дії воєнного стану в Україні. Правова природа такої виплати невід`ємно пов`язана з особливим характером служби, із здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.03.2024 у справі № 560/7178/22.

З метою врегулювання порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди Міністр оборони України 23.06.2022 видав Окреме доручення № 912/з/29, підпунктом 9.7 пункту 9 якого установлено до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн та 30 000 грн не включати військовослужбовців, які: відмовилися виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошене наказом командира (начальника).

Отже, у разі встановлення вини військовослужбовця у вчиненні дисциплінарного проступку, притягнення його до дисциплінарної відповідальності, зокрема, за не виконання бойового наказу (розпорядження), такий військовослужбовець може бути позбавлений додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 та щомісячної премії, передбаченої Порядком № 260, за місяць, у якому здійснене таке правопорушення, оголошене наказом командира (начальника).

Оскільки суд дійшов висновку про правомірність спірних наказів від 28.10.2022 №1033-ОД від 12.12.2022 № 2498-ОД, від 20.12.2022 № 2617-ОД, від 22.12.2022 № 2643-ОД від 13.01.2023 № 105-ОД та від 20.01.2023 № 241-ОД, виплата щомісячної винагороди за спірні періоди, за умови діючого дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, накладеного на позивача за невиконання бойового наказу та бойового розпорядження командира, суперечитиме приписам Постанови № 168 та Порядку № 260.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими, відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач не навів жодних обставин та не надав належних доказів у спростування доводів відповідача про законність спірних наказів.

За наведених обставин, суд повністю відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову.

За правилами ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати на користь позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 295 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна