Справа № 522/15386/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 522/15386/23

Перша інстанція: суддя Ковтун Ю.І.,

повний текст судового рішення

складено 05.07.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Лук`янчук О.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05.07.2024 у справі №522/15386/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

У С Т А Н О В И В:

07.08.2023 ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м.Одеси із позовною заявою, у якій просила суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 17.07.2023 №1/02-1-08.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що в неї були об`єктивні причини, які перешкоджали прибути у визначений час на об`єкт перевірки. Також, ОСОБА_1 наголошує, що вона не здійснює жодних будівельних робіт, а тому не є суб`єктом містобудування. Крім того, на думку ОСОБА_2 , контролюючим органом не зазначено у чому полягає об`єктивна сторони адміністративного правопорушення та які її дії свідчать про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкт перевірки. До того ж, позивачка вказує про наявність у неї сумніву з приводу виїзду перевіряючих на об`єкт перевірки.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлено про проведення позапланової перевірки. Однак, позивачка повідомила про неможливість прибуття на об`єкт перевірки у визначену дату та запропонувала фахівцям контролюючого органу іншу дату перевірки. У погоджену дату позапланової перевірки ані Таміла Танцюра, ані її уповноважена особа на об`єкт перевірки не прибули, що уважається недопущенням перевіряючих до проведення перевірки об`єкта нерухомості. Крім того, відповідач ставить під сумнів наявність у позивачки поважних причин, які унеможливлювали прибути у погоджену дату на об`єкт перевірки.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 5.07.2024 по справі №522/15386/23 позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав про те, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто неуповноваженою на те посадовою особою.

Не погодившись із вищеозначеним рішенням районного суду відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги Державна інспекція архітектури та містобудування України зазначає, що від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю розглядати справи про адміністративне правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, у тому числі, головні інспектори будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Отже, оскаржуваний індивідуальний акт винесено уповноваженою на те посадовою особою суб`єкта владних повноважень.

Скориставшись наданим приписами чинного процесуального законодавства правом ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що оскаржуване Державною інспекцією архітектури та містобудування України рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05.07.2024 у справі №522/15386/23 є законним та ухваленим відповідно до приписів чинного законодавства України. При цьому, на думку позивачки, викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи є безпідставними.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 23.06.2023 Державною інспекцією архітектури та містобудування України прийнято наказ №60 «Про проведення позапланової перевірки», а 26.06.2023 - видано направлення для здійснення позаплановї перевірки щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм стандартів і правил на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 .

Прибувши 28.06.2023 на об`єкти перевірки фахівці контролюючого органу були позбавлені можливості розпочати проведення позапланового заходу державного нагляду з огляду на відсутність ОСОБА_1 та/або її уповноваженої особи на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 .

Телефонограмою №1 від 28.06.2023 головний інспектор будівельного нагляду Першого відділу Управління Державної інспекції архітектури та містобудування в Одеській області Русєв Р.В. повідомив ОСОБА_1 про необхідність її прибути або уповноваженої її особи 03.07.2023 о 10год. 00хв. на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 .

У свою чергу, 30.06.2023 ОСОБА_1 на адресу Державної інспекції архітектури та містобудування України скеровано електронне звернення, з проханням перенести перевірку на 06.07.2023 у зв`язку з неможливістю прибути до м. Одеси 03.07.2023. Також, позивачка повідомила, що на даний момент проживає в м. Сміла Черкаської області та з 25.10.2022 по 30.05.2023 знаходилась в Бельгії.

У подальшому, 05.07.2023 позивачка на адресу Державної інспекції архітектури та містобудування України скеровано ще одне електронне звернення №171837/08-23, в якому зазначено, що з 03.06.2023 вимушено проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Також, вказала, що за період військового стану вона не проводила жодних будівельних робіт АДРЕСА_1 . З початком війни, вона перебувала за кордоном, а після повернення до України, вимушена проживати в місті Сміла Черкаської області. З огляду на вказане, просила надати роз`яснення стосовно перевірки, призначеної за адресою: АДРЕСА_1 , а також зауважила, що може надати за необхідності пояснення та документи на електронну пошту Державної інспекції архітектури та містобудування України.

06.07.2023 посадові особи контролюючого органу прибули на об`єкт з метою проведення позапланової перевірки, однак потрапити на об`єкт не вдалося через відсутність ОСОБА_1 та/або її уповноваженої особи.

У зв`язку з чим, 06.07.2023 фахівцями контролюючого органу складено акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкт будівництва, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, головним інспектором будівельного нагляду Першого відділу управління ДІАМ в Одеській області Русєвим Р.В. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 06.07.2023.

Крім того, фахівцем контролюючого органу видано припис від 06.07.2023, яким вимагалось від ОСОБА_1 допустити посадових осіб ДІАМ до проведення позапланової перевірки та надати відповідні документи, необхідні для здійснення позапланового заходу державного архітектурно-будівельного контролю, забезпечення присутності суб`єкта містобудування або її уповноваженої особи на об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 у строк до 20.07.2023.

У подальшому, за результатом розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, головним інспектором будівельного нагляду Першого відділу управління ДІАМ в Одеській області Русєвим Р.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 17.07.2023 №1/02-1-08.

Вказаним актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800грн.

Не погодившись із винесеною постановою по справі про адміністративне правопорушення від 17.07.2023 №1/02-1-08 ОСОБА_1 звернулась до суду із даною позовною заявою.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, у межах доводів апеляційної скарги та зроблених судом першої інстанції висновків, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно із абзацами 1, 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 23.05.2011 №553, якою затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Означеним підзаконним нормативно-правовим актом визначено процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до пункту 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Пунктом 6 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, визначено, що плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Повноваження посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначено пунктом 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, та кореспондуються із положеннями ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Пунктом 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Згідно із пунктом 12 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, у разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб`єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб`єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті під час перевірки складається відповідний акт.

Відповідно до п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб інспекції до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; виконувати вимоги інспекції щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду визначено статтею 188-42 КУпАП.

Відповідно до частини статті 188-42 КУпАП недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз наведених правових норм надає підстави для висновку, що такий захід державного архітектурно-будівельного контролю, як позапланова перевірка, повинен здійснюватися у присутності суб`єкта містобудування, який має ознайомитись з його результатами, зокрема, з актом перевірки, приписом, протоколом та отримувати примірники цих документів, а також має право на надання пояснень, документів, які спростовують порушення, заперечень, тощо.

Водночас, у разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб`єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб`єкта містобудування, якому у визначений Порядком №553 строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті під час перевірки, такий суб`єкт містобудування несе відповідальність за наведені дії у вигляді штрафу

Недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки може полягати як в активних діях підконтрольного суб`єкта господарювання, так і в ненадання ним документів щодо об`єкта перевірки.

Згідно із фактичними обставинами справи, ОСОБА_1 не забезпечено доступ фахівців контролюючого органу до об`єкту перевірки, а тому суд апеляційної інстанції вказує про правомірність притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.188-42 КУпАП.

При цьому, колегія суддів зазначає, що звертаючись до органу архітектури та містобудування ОСОБА_3 не наведено поважних причин, які унеможливлювали прибуття у погоджену дату на об`єкт нерухомості з метою забезпечення перевіряючим здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Апеляційний адміністративний суд зазначає, що саме ОСОБА_1 у відповідному зверненні просила перенести позапланову перевірку на 06.07.2023. Натомість, у визначену дату ані сама, ані її уповноважена особа на об`єкт нерухомості не прибули.

Поважними можуть визнаватися лише ті підстави, які пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи.

Однак, наведені ОСОБА_3 в адресованому до органу архітектури та містобудування зверненні підстави (необхідність проведення ремонтних робіт газового та пічного обладнання в будинку, розташованому в м.Сміла Черкаської області, придбання будівельних матеріалів та неможливість їх залишення без нагляду), не є поважними причинами, адже вони не пов`язані із непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи.

Суд апеляційної інстанції вказує, що можливість прибуття позивачки у самостійно визначений та погоджений з контролюючим органом час на об`єкт будівництва для забезпечення перевіряючим здійснення державного архітектурно-будівельного контролю залежала виключно від її бажання.

Не є юридично спроможним також посилання позивачки на те, що вона не є суб`єктом містобудування, адже згідно звернення-скарги ОСОБА_4 від 24.01.2023 ОСОБА_1 здійснюється реконструкція квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Жодних доказів, які б спростовували таку обставину, як то матеріалів проведення уповноваженими органами перевірки об`єкта нерухомості, тощо матеріали справи не містять.

У даному випадку, можливість доведення того, що ОСОБА_1 не є суб`єктом містобудування та не здійснює реконструкцію квартири напряму залежала від допуску контролюючого органу на об`єкт нерухомості для проведення перевірки.

Натомість, фахівців органу архітектури та містобудування на об`єкт перевірки позивачка не допустила та будь-яких доказів на підтвердження власної позиції не надала.

Апеляційний адміністративний суд також відхиляє довід позивачки про те, що суб`єктом владних повноважень не зазначено у чому полягає об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, та які дії з боку ОСОБА_1 свідчать про недопущення посадових осіб органу архітектурно-будівельного контролю до об`єкта перевірки, адже як зазначено в акті перевірки так і в спірній постанові від 17.07.2023 №1/02-1-08 зазначено, що будучи належним чином повідомленою про проведення перевірки позивачка не виконала свого обов`язку прибути на об`єкт будівництва (об`єктивна сторона адміністративного правопорушення).

Означене підтверджується відповідним актом від 06.07.2023, протоколом від 06.07.2023 тощо.

Колегія суддів вказує про безпідставність сумніву ОСОБА_1 стосовно виїзду осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкт перевірки, адже вказане є лише припущенням позивачки, яке документально не підтверджено.

Суд апеляційної інстанції вказує про неправильність висновку районного суду відносно того, що головний інспектор будівельного нагляду Першого відділу Управління Державної інспекції архітектури та містобудування в Одеській області Русєв Р.В. не мав повноважень на розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки згідно із приписами п.2 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 06.04.1995 № 244, накладати штраф від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю, у тому числі, мають право головні інспектори будівельного нагляду.

Отже, установлені в межах даного апеляційного перегляду справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки та викладені позивачкою в обґрунтування позовних вимог доводи.

Відтак, з огляду на вищевикладене апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги задоволенню не підлягають, адже спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення від 17.07.2023 №1/02-1-08 Державною інспекцією архітектури та містобудування України прийнято цілком правомірно.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 293 КУпАП орган (посадова особа), розглядаючи скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.

Частинами 7, 8 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що висновки районного суду не відповідають, викладеним у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05.07.2024 у справі №522/15386/23 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.268, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05.07.2024 у справі №522/15386/23 скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 17.07.2023 №1/02-1-08 - відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, з урахуванням приписів ст.272 КАС України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.В. Лук`янчук О.І. Шляхтицький