Справа № 160/13590/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
27 травня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог від 01.07.2024 року просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 за виключенням розміру виплаченої пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-ХІІ за період з 05 по 20 січня 2015 року;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у застосуванні при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021-2023 роки), з 01.02.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021-2023 роки), з 01.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з 05.01.2015 року він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки після звільнення 05.01.2015 з посади вчителя йому була призначена пенсія за вислугу років, проте 20.01.2015 року позивача було прийнято на посаду вчителя історії, отже пенсію за вислугу років він отримував на протязі 15 днів. 29.01.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок та допризначення пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. На підставі поданої заяви позивачу було проведено перерахунок пенсії, але відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 пенсій згідно Закону №1058-IV та застосуванні нової середньої заробітної плати, так як на дату досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону №1058-IV, йому вже було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач також зазначає про те, що фактично він в період з 20.01.2015 по 01.02.2024, до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, не отримував будь-якого іншого виду пенсії. Оплачуваний період перебування на пенсії з 05 по 20 січня 2015 року, на його думку, є неспівмірним із розміром допомоги, що визначена п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, а оскільки за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV позивач звернувся вперше, отже має право на призначення пенсії за віком за правилами Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2021-2023 роки. Позивач вважає протиправними дії відповідачів та такими, що порушують його права, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 04 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
На виконання вимог ухвали суду від 04 червня 2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 , 01.07.2024 року надійшла заява про усунення недолік позовної заяви разом із уточненим позовом.
Ухвалою суду від 22.07.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано представниками відповідачів 1 та 2 22.07.2024 року, про що в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронних листів.
09 серпня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на позовну заяву, в якому відповідач-1 пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 06.01.2015 йому призначена пенсія за вислугу років у відповідності до положень п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (працівник освіти). Згідно заяви позивача від 10.01.2024 № 73 його переведено на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було розглянуто та прийнято рішення про часткову відмову у перерахунку пенсії від 05.02.2024 № 7338/03-16. До страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога. До заяви позивач додав довідку від 02.01.2024 №3/ПТ/1 про проходження строкової військової служби в період з 06.05.1982 року по 30.04.1984 року. Відповідно наданої довідки зараховано страховий стаж з 06.05.1982 по 30.04.1984, що становить 1 рік 11 місяців 25 днів та враховано до стажу для обчислення пенсії з 01.02.2024. Враховуючи вищезазначене, позивачу проведено перерахунок пенсії зміна страхового стажу і відмовлено у встановленні грошової допомоги у розмірі десяти пенсій згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, та відмовлено у застосуванні показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення, так як позивачу на дату досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону №1058-IV вже було призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
04.10.2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву, в якому відповідач-2 пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог. Так, відповідачем зазначено, що відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Оскільки, до призначення пенсії за віком у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу було призначено в 2015 році пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», йому не підлягає виплата грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Крім того зазначають, що позивачем помилково зроблено висновок про те, що при призначенні йому в 2024 році пенсії за віком на умовах Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення, оскільки пенсія за вислугу років є різновидом трудової пенсії, і оскільки позивачу вже була призначена трудова пенсія, такі правила не застосовуються.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.01.2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та в період з 06.01.2015 по 20.01.2015 року отримував пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до положень п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (працівник освіти).
10.01.2024 року, після досягнення 60 років, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та його було переведено з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При здійсненні розрахунку суми пенсії з 10.01.2024 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області взято показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014 - 2016 роки.
10 січня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії, зміну страхового стажу у зв`язку з наданням додаткових документів та виплати грошової допомоги, в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
У зв`язку з впровадженням екстериторіальності його заяву було направлено для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та розглянуто ним.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №7338/03-16 від 05.02.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії.

Рішення мотивоване тим, що відповідно до абз. 2 пп.3 п. 3 ст. 45 Закону №1058-IV при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. До заяви позивач додав довідку від 02.01.2024 №3/ПТ/1 про проходження строкової військової служби в період з 06.05.1982 року по 30.04.1984 року, страховий стаж за наданою довідкою становить 1 рік 11 місяців 25 днів та зараховано до стажу для обчислення пенсії з 01.02.2024 року. За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 з 06.01.2015 року було призначено пенсію за вислугу років згідно п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 10.01.2024 року переведено на пенсію за віком за нормами Закону №1058-IV. Враховуючи вищезазначене позивачу проведено перерахунок пенсії (зміна страхового стажу) і відмовлено у встановленні грошової допомоги у розмірі 10 пенсій згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, та застосуванні нової середньої з/плати, так як ОСОБА_1 на дату досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, вже було призначено пенсію за вислугу років відповідно до згідно п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись із обраним відповідачем способом обрахунку призначеної йому пенсії за віком та не здійсненням виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Стосовно позовних вимог щодо протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021-2023 роки), з 01.02.2024, суд зазначає наступне.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон України № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 ст. 2 Закону України № 1058-IV перший рівень у системи пенсійного забезпечення в Україні складає солідарна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - солідарна система), що базується на засадах солідарності і субсидування та здійснення виплати пенсій і надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України № 1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст. 10 Закону України № 1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Отже, Законом України № 1058-IV визначений чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за ним, а також закріплене право вибору виду пенсії.

За приписами абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року, становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У ч. 2 ст. 40 досліджуваного Закону законодавець регламентував, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

За змістом Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV (у редакції на час призначення позивачу пенсії за вислугу років) до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що в ч. 3 ст. 45 Закону України № 1058-IV законодавець регламентував порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України № 1058-IV.

Так, судом встановлено, що позивачу з 06.01.2015 була призначена пенсія за вислугу років, як працівнику галузі освіти відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII. Поряд із цим, позивач продовжив працювати за професією, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 . Після досягнення шістдесятирічного віку, враховуючи наявність необхідної кількості років загального трудового стажу, позивач 10.01.2024 звернувся до відповідача-2 з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Отже, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років, призначених відповідно до Закону України № 1788-XII, починаючи з 01.01.2004, здійснюється на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на той факт, що призначення пенсії за вислугу років зумовлено саме положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Крім того, положення ст. 9 Закону України № 1058-IV не передбачають такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Натомість, у ч. 3 ст. 45 досліджуваного Закону законодавець закріпив порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Аналогічна позиція щодо застосування норм права з подібних правовідносин викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.09.2019 по справі № 213/1226/16-а.

Крім того, відповідний правовий висновок міститься також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 по справі № 876/5312/17, в якій зазначено, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 ст.45 Закону України № 1058-IV.

Отже, враховуючи, що позивачу первинно була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України №1058-IV позивач звернувся вперше 10.01.2024, то суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління пенсійного фонду України у Київській області від 05.02.2024 року № 7338/03-16 в частині щодо обчислення розміру пенсії при її призначенні з 10.01.2024 року, без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на здійснення перерахунку пенсії за віком з 01.02.2024 згідно з ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2021-2023 роки.

При цьому суд також зазначає, що оскільки права та інтереси позивача порушені саме рішенням Головного управління пенсійного фонду України у Київській області від 05.02.2024 року № 7338/03-16, вказане рішення підлягає скасуванню в частині відмови щодо обчислення розміру пенсії при її призначенні з 10.01.2024 року, без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Верховний Суд вже розглядав справи з таким предметом спору. Зокрема, у постановах від 22.02.2018 у справі № 310/3774/17, від 27.11.2018 у справі № 328/1619/17(2-а/328/80/17), від 11.07.2019 у справі № 350/294/16-а, обставини яких є подібними, Верховний Суд зазначив:

«Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком є, зокрема, отримання до моменту призначення пенсії за віком будь-якої пенсії».

Також, Верховний Суд у постанові від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а (2-а/175/86/16), обставини якої є подібними, дійшов наступного висновку:

«умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту з моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Слід зазначити і про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком».

Так матеріалами справи підтверджено, а сторонами не заперечується, що пенсія за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», була призначена позивачу з 06.01.2015 року. Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 , наказом № 1-к/тр від 05.01.2015 року ОСОБА_1 було звільнено з посади вчителя історії з Комісарівської загальноосвітньої школи Вишнівської селищної ради, на підставі ст.38 КЗпП України, у зв`язку із виходом на пенсію за вислугою років (запис №11). Крім того, згідно з записом № 12 трудовій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 був прийнятий на посаду вчителя історії Комісарівської загальноосвітньої школи з 20.01.2015 року (наказ № 20-к/тр від 19.01.2015 року), де працює і на сьогоднішній день.

Тобто, до призначення позивачу пенсії за віком (10.01.2024 року) на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», йому призначалась пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», яку він отримував в період з 06.01.2015 по 20.01.2015 роки, що позбавляє його права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З системного аналізу матеріалів справи та наведених норм права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову частково.

З урахуванням положень частини 3 статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ), відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині щодо відмови ОСОБА_1 у застосуванні при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021-2023 роки), з 01.02.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021-2023 роки), з 01.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 302,80 грн. (триста дві гривні 80 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 302,80 грн. (триста дві гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева