Справа № 314/3206/24
Суддя: Швець О. В.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 314/3206/24
Провадження № 2-а/314/24/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2024 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Швець О.В., за участі секретаря судового засідання Павлівської І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Вільнянськ, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України, поліцейського 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області рядового поліції Скрипника Юрія Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, поданим в порядку адміністративного судочинства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 засобами поштового листування 23.07.2024 звернувся до суду із зазначеним позовом, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2604256 від 14.07.2024, якою його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 гривень, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити, витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 14.07.2024 відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2604256 за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 гривень у зв`язку із порушенням ним п.31.3 (б) ПДР, а саме забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Позивач вважає, що відповідач, при складанні адміністративного матеріалу, допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою та незаконною, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, оскільки керований ним автомобіль «TOYOTA RAV4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває у власності БУВР річок Приазов`я, тобто належить державній організації і є службовим автомобілем, яка не використовує легковий автомобіль в комерційних цілях. Також зазначив, що відповідачем не надано жодних доказів, що даний автомобіль використовувався фізичною особою в господарській діяльності з метою отримання прибутку.

3 огляду на викладене, унаслідок протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, за відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше, призначено судове засідання, ухвалено згідно з ч.2 ст.269 КАС України копію позовної заяви та доданих до неї документів направити відповідачу до електронного кабінету, а третій особі - електронною поштою. Роз`яснено, що відзив на позовну заяву (відзив) відповідач вправі подати до судового засідання у справі. Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст.159, ч.1 ст.261 КАС України, представник відповідача за довіреністю Назаренко М.М. (як вказано у відзиві) засобами поштового листування скерував до матеріалів справи відзив, вх.№ 10614/24-Вх від 13.08.2024, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, долучити відеозапис порушення до матеріалів справи.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення від 01.08.2024, копія позовної заяви із додатками, а також ухвала суду від 29.07.2024 вручена УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції 05.08.2024.

За змістом ч.8 ст.18 КАС України, реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом.

За приписами ст.175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Як врегульовано ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

За нормою ч.3-4, 6 ст.162 КАС України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Так, судом встановлено, що відзив надійшов до суду із дотриманням строку, крім того, надано докази відправлення позивачу певної кореспонденції. Проте, суд не може дійти висновку про виконання вимог п.2 ч.4 ст.162 КАС України, оскільки опису вкладення до поштового відправлення не подано.

Крім того, за змістом ч.1,3 ст.59 КАС України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Натомість, наявна копія довіреності не засвідчена належним чином.

Враховуючи наведене, суд застосовує наслідки ст.175 КАС України та розглядає справу за наявними матеріалами справи.

Суд враховує особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, врегульовані ст.286 КАС України.

За нормою ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Із врахуванням вимог ч.6 ст.262 КАС України, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, підстав для такого здійснення розгляду справи, за ініціативою суду, не встановлено.

Інших заяв по суті справи до матеріалів справи не надходило, інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних заяв та клопотань.

Розглянувши позовну заяву, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 14.07.2024 поліцейським 1-го взводу 1-ої роти 2-го батальйону УПП в Запорізькій області рядовим поліцейським Скрипником Юрієм Юрійовичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2604256, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП (а.с.8).

З постанови вбачається, що 14.07.2024 о 12:31:53, с.Петро-Михайлівка, траса М18 Харків-Сімферополь 263 км, позивач керував транспортним засобом, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.31.3. (б) ПДР.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ч.3 ст.121 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено поліцейським 1-го взводу 1-ої роти 2-го батальйону УПП в Запорізькій області рядовим поліцейським ОСОБА_2 .

Відповідальність за частиною 3 статті 121 КУпАП передбачає за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов,- тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керував транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю, однак своєчасно його не пройшов.

Згідно п. 31.3 «б» ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно зі ст. 35 ч.1 Закону України "Про дорожній рух" транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Відповідно до ст. 35 ч. 2 Закону України "Про дорожній рух", обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років ; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України" Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Аналіз положень статті 35 Закону України "Про дорожній рух" дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання даної норми Кабінетом Міністрів України винесено Постанову від 30.01.2012 № 137, якою затверджений Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів.

Відповідно до п.1 даного Порядку № 137, вказаний Порядок визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно положень п.3 Порядку № 137, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

В свою чергу, відповідно до п. 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі - Порядок) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18 липня 1997 року (далі - Правила).

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються:

- транспортними засобами спеціального призначення;

-транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації;

- службовими легковими автомобілями;

- транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб «TOYOTA RAV4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2018 року випуску є загальним легковим універсал-В. Вказаний автомобіль належить БУВР річок Приазов`я (а.с.9).

Згідно Контракту №6 від 29.01.2021, укладеним між державним агентством водних ресурсів України та ОСОБА_1 , дія якого було продовжено на підставі Додаткової угоди № 1 від 22.12.2021, вбачається, що ОСОБА_1 на підставі наказу №701-к від 01.04.2 дійсно працює на посаді начальника Басейнового управління водних ресурсів річок Приазов`я з 30 січня 2021 року по даний час (а.с.10-12).

П.2 наказу №24 від 17.02.2023 «Щодо закріплення транспортного засобу», дозволено керування службовим автомобілем у випадку виробничої необхідності начальнику управління, одним із яких є загальний легковий автомобіль універсал В «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с.13).

Відповідно до Положення про Басейнове управління водних ресурсів річок Приазов`я, управління є бюджетною неприбутковою організацією, яка утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, і належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, який реалізовує державну політику у сфері розвитку водного господарства і використання та відтворення поверхневих водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України. (а.с.14-17).

Окрім того, рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області від 05.09.2018 № 049, Басейнове управління водних ресурсів річок Приазов`я, включено до Реєстру неприбуткових установ та організацій (а.с.18).

Суд зазначає, що транспортний засіб Басейнового управління водних ресурсів річок Приазов`я, яким керував позивач, використовується для службових питань, що пов`язані з функціонуванням установи, тобто є службовим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення з метою отримання прибутку, оскільки дана установа є неприбутковою.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Як вбачається із правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29775/18), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи прийняті рішення суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 5 ст.77 КАС України встановлює, що якщо учасник справи, без поважних причин, не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, судом не отримано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП.

За таких обставин, судом встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення не містить достатніх обставин, які свідчили б про порушення позивачем ч.3 ст.121 КУпАП.

Суд дійшов до висновку, що вказана постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП про накладення на позивача адміністративного стягнення у сумі 340,00 гривень не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова - скасуванню.

Положеннями пункту 3 частини 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи той факт, що у справі відсутні об`єктивні та належні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність закриття за відсутністю в діях позивача складу цього правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.132, ч.1 с.139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 605,60 гривень підлягає компенсації на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції, оскільки відповідачем у справі виступає посадова особа Управління патрульної поліції в Запорізькій області, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, шляхом стягнення зазначеної суми.

Керуючись ст. 2, 6, 8, 9, 12, 18, 59, 72-79, 121, 132, 139, 143, 159, 162, 175, 205, 229, 241-246, 257, 262, 269-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України, поліцейського 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області рядового поліції Скрипника Юрія Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, поданий в порядку адміністративного судочинства,- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2604256 від 14.07.2024, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області рядовим поліцейським Скрипником Юрієм Юрійовичем відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень на користь держави.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код за ) на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, , адреса місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96; адреса для електронного листування:

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , адреса місцезнаходження: м.Київ, вул. Федора Ернста, буд.3; адреса для електронного листування: .

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду складено та підписано 09.10.2024.

Суддя:О. В. Швець

09.10.2024