Справа № 600/1945/24-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1945/24-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

09 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 2 травня 2024 року Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - позивач) звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - апелянт), в якому просило стягнути з неї податковий борг на загальну суму 14150,31 грн.

2. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що ОСОБА_1 станом на дату подання позову має заборгованість перед бюджетом в сумі 14150,31 грн. Оскільки вказана сума є узгодженою, позовні вимоги просило задовольнити у повному обсязі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. 27 червня 2024 року рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду позовні вимоги задоволено.

4. Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 140150,31 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

5. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

6. Апелянт зазначила, що вся сума боргу нею сплачена до моменту винесення рішення суду, а отже підстав для задоволення позову не було.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Відповідно до розрахунку податкової заборгованості у ОСОБА_1 наявний податковий борг на загальну суму 14150,31 грн. , що підтверджується матеріалами справи.

8. Так, податковим органом було винесено податкові повідомлення - рішення форми Ф :

- від 10.03.2023 року №0-2402 на суму 7631,00 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (за податковий період 2022 р.);

- від 13.06.2023 року № 5-2407 на суму 15,20 грн. за платежем земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2023 рік;

- від 13.06.2023 року № 5-2407 на суму 6412,92 грн. за платежем земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2023 рік;

- від 13.06.2023 року № 5-2407 на суму 79,61 грн. за платежем земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2023 рік;

- нарахована пеня у сумі 11,58 грн.

9. Зазначені податкові повідомлення - рішення були направлені на адресу апелянта та вручені останній, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

10. У зв`язку із наявністю податкового боргу апелянту було виставлено податкову вимогу форми "Ф" від 20.04.2023 року №0-2413, яку було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення, та вручене останній, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 03.06.2023.

11. Таким чином, станом на дату подання позову апелянт мала узгоджений податковий борг на суму 14150,31 грн.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

12. Позивач зазначив, що ОСОБА_1 станом на дату подання позову має заборгованість перед бюджетом в сумі 14150,31 грн. Оскільки вказана сума є узгодженою, позовні вимоги просило задовольнити у повному обсязі.

13. Апелянт зазначила, що вся сума боргу нею сплачена до моменту винесення рішення суду, а отже підстав для задоволення позову не було.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

14. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

15. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у ОСОБА_1 існує узгоджений податковий борг, а тому він підлягає стягненню з нею.

16. З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

17. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку податкової заборгованості у ОСОБА_1 наявний податковий борг на загальну суму 14150,31 грн. , що підтверджується матеріалами справи.

18. Так, податковим органом було винесено податкові повідомлення - рішення форми Ф :

- від 10.03.2023 року №0-2402 на суму 7631,00 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (за податковий період 2022 р.);

- від 13.06.2023 року № 5-2407 на суму 15,20 грн. за платежем земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2023 рік;

- від 13.06.2023 року № 5-2407 на суму 6412,92 грн. за платежем земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2023 рік;

- від 13.06.2023 року № 5-2407 на суму 79,61 грн. за платежем земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2023 рік;

- нарахована пеня у сумі 11,58 грн.

19. Зазначені податкові повідомлення - рішення були направлені на адресу апелянта та вручені останній, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

20. У зв`язку із наявністю податкового боргу апелянту було виставлено податкову вимогу форми "Ф" від 20.04.2023 року №0-2413, яку було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення, та вручене останній, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 03.06.2023.

21. Таким чином, станом на дату подання позову апелянт мала узгоджений податковий борг на суму 14150,31 грн.

22. Однак згідно квитанцій № 26 та № 27 від 17 травня 2024 року від імені ОСОБА_1 в рахунок погашення податкової заборгованості було внесено на рахунок місцевого бюджету 6510 грн. та 7643 грн., які сумарно складають 14 153 грн., про що також у свою чергу було повідомлено позивача. Окрім того, від імені відповідачки ОСОБА_1 20 травня 2024 року в якості земельного також було внесено до місцевого бюджету 79,61 грн. та 15,20 грн., тобто на момент винесення рішення судом першої інстанції податкового боргу не існувало, тобто підстави для задоволення позовних вимог були відсутні.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

23. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

24. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

25. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

26. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

27. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

28. Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

29. Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми. Таким чином, важливим є визначити, чи належним чином національні органи влади використали свою свободу повноважень, звинувативши заявника у наклепі чи зловживанні посадовим становищем. Рішення у справі Ляшко проти України (Lyashko v. Ukraine) від 10 серпня 2006 р., Заява № 21040/02, п.47.

30. Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах Лобо Мачадо проти Португалії (Lobo Machado v. Portugal) і Фермьойлєн проти Бєльгії (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., Reports of Judgments and Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі Нідерост-Губер проти Швейцарії (Nidero?stHuber v. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).

31. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

32. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

33. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.