Справа № 694/2192/24
Суддя: Смовж О. Ю.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/2192/24
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Смовж О.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Блискавки А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Шеремет Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

23 серпня 2024 року до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №333 від 15.08.2024 у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 серпня 2024 року позивач отримав оскаржувану постанову в ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф в сумі 17 500,00 грн, у зв`язку з тим, що 12.07.2024 о 16.00 ОСОБА_1 не з`явився за повісткою для проходження ВЛК, уточнення військово-облікових даних та призначення його в особливий період, про причини неявки не повідомив.

Зазначену постанову позивач вважає протиправною, зазначає, що у призначений день та час знаходився у лікаря-стоматолога, оскільки переносив фізичний біль, погано себе почував, що є, на його думку, поважними причинами неприбуття до ТЦК.

Окрім того, позивач посилається на відсутність доказів його вини у скоєнні адміністративного правопорушення, зазначає, що відповідачем не конкретизовано факт того, що протиправними діями порушено громадський порядок та встановлений порядок управління. При цьому йому обмежено право на ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, не забезпечено адвокатський захист, що є порушенням положень КУпАП.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом за правилами спрощеного позовного провадження, визначено строк для подання відповідачем відзиву на позов, в судове засідання викликано сторони.

В судове засідання з`явився позивач ОСОБА_1 , який підтримав позов, представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечувала, надали свої пояснення, відповідали на зустрічні питання та на питання суду.

Дослідивши матеріали справи, наявні докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, 12.07.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено, що ОСОБА_1 не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК, уточнення військово-облікових даних та призначення його в особливий період, не повідомив про причини неприбуття і таким чином своїми умисними діями, що виразилися у тривалому неперервному невиконанні обов`язків, передбачених та покладених на нього Законами України, а саме: невиконання вимог ч.2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», абз 7 ч.3, абз 2,3,5 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу», абз 2 ч.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», здійснив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Громадянин ОСОБА_1 своїми діями посягає на громадський порядок та на встановлений порядок управління, у зв`язку з чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 210-1 ч.3 КУпАП в особливий період. Згідно резолютивної частини постанови на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 17 500,00 грн.

Згідно відмітки ОСОБА_1 отримав копію постанови особисто 15.08.2024.

Як вбачається із змісту позову та підтверджено самим позивачем в судовому засіданні, основним аргументом стосовно протиправності оскаржуваної постанови є те, що ОСОБА_1 не міг з`явитися за повісткою у дату 15 липня 2024 року, оскільки знаходився на лікуванні у лікаря-стоматолога у зв`язку із гострим незадовільним станом здоров`я. За словами ОСОБА_1 , 15.08.2024 він проходив ВЛК в поліклініці, під час якого раптово став відчувати гострий зубний біль та мусив покинути ВЛК і звернутися до лікаря-стоматолога, про що надано відповідно довідку.

Судом досліджено надану довідку (а.с.6) та встановлено, що довідка видана лікарем ОСОБА_3 13 липня 2024 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходився у неї на лікуванні 12 липня 2024 року з діагнозом: гострий апікальний періодонтит 36,37 зубів пульпарного походження К-04.4.

Таким чином, ОСОБА_1 дійсно знаходився у лікаря-стоматолога, проте не у дату 15.07.2024, як призначено йому відповідачем, а раніше 12 липня 2024 року.

На питання щодо невідповідності дати проходження лікування із датою виклику до РТЦК, та відсутністю логічного зв`язку з підтвердженістю підстав та обґрунтувань позову, позивач відповісти чітко та у достатній мірі не зміг.

Таким чином, підстави, на які посилався позивач подаючи адміністративний позов, під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у справі документами, описаними вище.

Окрім того, судом досліджено матеріали адміністративного провадження №333 від 15.08.2024 та встановлено наступне.

Відповідно до розписки за повісткою №1933 ОСОБА_1 особисто під власний підпис 12 липня 2024 року отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 15 липня 2024 о 16.00 за адресою: АДРЕСА_1 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа.

Надалі, рапортом від 09.08.2024 начальник відділення обліку мобілізаційної роботи майор ОСОБА_4 письмово повідомив Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , що військовозобов`язаний солдат ОСОБА_1 , 1977 р.н. був повідомлений про виклик на 16.00. на 15 липня 2024 року, проте у визначену дату та час не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У цьому зв`язку 09.08.2024 до відділу поліцейської діяльності №2 Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області направлено звернення з проханням доставити ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15.08.2024 ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно нього складений протокол №333 від 15.08.2024, відповідно до якого 12.07.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено, що ОСОБА_1 не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК, уточнення військово-облікових даних та призначення його в особливий період, не повідомив про причини неприбуття і таким чином своїми умисними діями, що виразилися у тривалому неперервному невиконанні обов`язків, передбачених та покладених на нього Законами України, а саме: невиконання вимог ч.2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», абз 7 ч.3, абз 2,3,5 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу», абз 2 ч.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», здійснив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Громадянин ОСОБА_1 своїми діями посягає на громадський порядок та на встановлений порядок управління.

У протоколі ОСОБА_1 власноруч зазначив, що не з`явився до РТЦК, тому що захворів, не міг прийти. Окрім того, ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі в присутності двох свідків.

Надалі протокол №333 від 15.08.2024 розглянутий начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_5 та винесена оскаржувана постанова від 15.08.2024.

Постанову отримав ОСОБА_1 у той же день особисто.

Суд в цій частині зазначає, що в оскаржуваній постанові в мотивувальній частині зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився по повістці 12.07.2024 року, проте представник відповідача в судовому засіданні пояснила це технічною помилкою, справжня дата мала б бути зазначена 15.08.2024. Окрім того представник зазначила, що існуюча нормативна база не передбачає механізму виправлення технічних помилок у постановах.

Такі пояснення суд сприймає як логічні у цьому випадку та зазначає, що зазначена помилка не впливає на суть та зміст винесеної оскаржуваної постанови.

Оцінюючи обставини, встановлені у даній справі, суд виходить з того що статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Відповідно до санкції - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із встановлених у цій справі обставин, пояснень сторін та наданих доказів, суд дійшов висновку, що процедура розгляду адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 відповідачем дотримана.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 279 КУпАП передбачений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до якого розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після чого оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

У даній справі позивач був присутній під час розгляду адміністративного матеріалу, йому оголошувалися обставини, роз`яснювалися права, вручено постанову за результатами розгляду справи, він скористався своїм правом на оскарження такої постанови.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається де адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Вказані вище завдання при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідач виконав та виніс постанову, яка відповідає вимогам закону.

Стосовно повноважень ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо винесення постанови та накладення адміністративного стягнення, то суд зазначає, що відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративне правопорушення і накладати адміністративне стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ № 154 від 23.02.2022, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, в тому числі, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладати адміністративні стягнення.

Як вбачається з витягу із Положення про ІНФОРМАЦІЯ_6 (пункт 2.2) зазначений центр відповідно до покладених на нього завдань: розглядає справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, зазначені повноваження ІНФОРМАЦІЯ_5 підтверджені документально.

Таким чином, суд у сукупності встановленого та викладеного дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, адміністративне стягнення накладено на позивача обґрунтовано, причини неявки за повісткою, на які посилався позивач як на підставу позову, не знайшли підтвердження під час розгляду та спростовані документально, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Виходячи з результатів розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 5, 9, 72, 74, 77, 139, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_3 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_7 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та проголошено 04.10.2024 о 12 год. 00 хв.

.

Суддя О.Ю. Смовж