Справа № 460/12684/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/12684/23 пров. № А/857/8258/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року, ухвалене суддею Гудимою Н.С. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 460/12684/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № 1707-17000705 від 03.03.2023.

01 січня 2024 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області № 1707/17000705 від 03.03.2023 в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 130371,20 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Стягнув на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір в сумі 1303,71 грн.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що, для притягнення позивача до відповідальності за друк фіскальних чеків без цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, відповідач не з`ясував того факту, які алкогольні напої, що реалізував позивач, були марковані марками акцизного збору нового зразка зі штриховим кодом, а якій марками акцизного збору старого зразка без штрихового коду.

Ця інформація є важлива тому, що, при продажу алкогольних напоїв маркованих марками акцизного збору старого зразка, штриховий код у фіскальному чеку не зазначається, оскільки, його немає на марці акцизного збору старого зразка.

Таким чином суд встановив, що відповідач протиправно нарахував позивачу штрафні санкції в сумі 130371,20 грн.

При цьому, суд погодився з відповідачем, що штрафні санкції в сумі 5100 грн. за продаж під час перевірки алкогольного напою, коньяку «Легенла Вірмен», відповідач наклав правильно, оскільки, у фіскальному чеку про його продаж не зазначено коду товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД.

Також, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач не порушив процедури проведення фактичної перевірки.

Не погодившись із цим рішенням суду, в частині задоволення позову, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції невірно встановив обставини справи та застосував норми матеріального права, оскільки, розрахункові документи, які не мають усіх необхідних реквізитів, що передбачені законодавством, не вважаються розрахунковими документами. Крім того, відповідач вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано вийшов за межі позовних вимог, зважаючи на те, що підставами позову є порушення процедури проведення перевірки та відсутність фактів непроведення розрахункових операцій через РРО на неповну суму покупки.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 25.01.2023 відповідач провів фактичну перевірку ресторану "Сталева гора", де здійснює господарську діяльність позивач, за результатами якої склав акт перевірки № 001784 від 26.01.2023.

За результатами перевірки відповідач встановив порушенням позивачем п.п. 1, 2, 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме:

- не забезпечив використання режиму попереднього програмування в РРО коду товарної підкатегорії, згідно з УКТ ЗЕД, при продажу алкогольних напоїв, що вказані у додатку 2 до акта перевірки;

- не забезпечив надання відповідних розрахункових документів, встановленої форми та змісту при проведенні розрахункових операцій під час продажу алкогольних напоїв, згідно з Додатком 1 до акта, а саме у фіскальних чеках на суму проведених розрахункових операцій 130371,20 грн, не відобразив обов`язковий реквізит - цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої.

На підставі акта перевірки відповідач 03.03.2023 прийняв податкове повідомлення-рішення № 1707/17000705, яким до позивача застосував штрафні санкції (штраф) у сумі 135471,20 грн., з них:

- 130371,20 грн. за ненадання відповідних розрахункових документів встановленої форми та змісту;

- 5100 грн. за проведення розрахункових операцій через РРО з порушенням використання режиму програмування товарів, із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, то апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР).

За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону № 265/95-ВР, реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо; розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Таким чином, суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Форму та зміст розрахункового документа визначено Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року № 13 (далі - Положення № 13).

У пункті 2 розділу ІІ Положення № 13 наведено реквізити, які має містити фіскальний чек, зокрема, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках передбачених чинним законодавством) (рядок 9).

Згідно з пунктом 3 розділу І цього Положення, установлені у ньому вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не приймається як розрахунковий.

Отже, можна зробити висновок, що Закон № 265/95-ВР встановлює безпосередній зміст обов`язку суб`єктів господарювання і порядок його виконання, а Положення № 13 - форму його реалізації (форму і зміст документів, які є складовими звітності).

Тому, відсутність обов`язкових реквізитів у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 02.02.2023 року по справі № 500/6845/21.

Наказом Міністерства фінансів України від 08.06.2021 № 329 внесено зміни до форми фіскального касового чеку за товари (послуги) та фіскального касового чеку видачі коштів і доповнено її новим реквізитом - "цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої" (рядок 9).

З метою посилення контролю за виробництвом та обігом алкогольних напоїв, залучення громадськості до такого контролю, зменшення можливості продажу контрафактного алкоголю постановами Кабінету Міністрів України від 12.02.2020 №74 "Деякі питання маркування алкогольних напоїв" та № 97 "Про внесення змін до Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів" з 01 травня 2020 року запроваджено марку акцизного податку нового зразка для маркування алкогольних напоїв.

Одними із обов`язкових реквізитів марки акцизного податку нового зразка для маркування алкогольних напоїв є штрих-код та QR-код, які містять інформацію про серію та номер марки.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним та зберігання пального, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом пального на території України визначено Законом України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі - Закон № 481)

Статтею 11 Закону № 481 передбачено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до абзацу 4 ч. 4 ст. 11 Закону № 481, у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Отже, після затвердження акцизної марки нового зразка в обігу перебували, як алкогольні напої марковані акцизними марками, введеними в обіг з 01.07.2015 (без штрихових кодів), так і з акцизними марками нового зразка, введеними в обіг з 01.05.2020 (з нанесеним штриховим кодом).

Поряд з цим, акт перевірки не містить жодних доказів про те, яке акцизне маркування було на алкогольних напоях, що реалізував позивач, старого чи нового зразка.

Це свідчить про те, що відповідач не встановив обов`язок позивача у кожному випадку, які виявлені в ході перевірки продажу алкогольних напоїв, друкувати фіскальний чек із цифровим значенням штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (рядок 9).

Таким чином, апеляційний суд встановив, що відповідач неправомірно застосував до позивача штрафні санкції, на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, за порушення вимог пункту 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР в сумі 130371,20 грн.

Зважаючи на цей висновок, суд першої інстанції правильно задовольнив позов в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області № 1707/17000705 від 03.03.2023 на суму штрафних (фінансових) санкцій 130371,20 грн.

З приводу доводів відповідача про те, що суд першої інстанції необґрунтовано вийшов за межі позовних вимог, зважаючи на те, що підставами позову є порушення процедури проведення перевірки та відсутність фактів непроведення розрахункових операцій через РРО на неповну суму покупки, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 та 4 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не виходив за межі позовних вимог, а лише досліджував усі обставини, що пов`язані із законність прийнятого відповідачем рішення.

Підстави позову, на думку апеляційного суду, не обмежують суд у дослідженні усіх обставин, що пов`язані із законністю прийнятого відповідачем рішення, оскільки, з`ясування судом чи прийняте рішення суб`єкта владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України є завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції, в частині задоволення позову, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення, в цій частині, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, в частині задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції, в цій частині, без змін.

В частині відмови в задоволенні позову рішення суду не оскаржувалося, а тому не переглядалось апеляційним судом.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року в справі № 460/12684/23, в частині задоволення позову, без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний