Справа № 480/13065/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 р. Справа № 480/13065/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, повний текст складено 11.04.24 по справі № 480/13065/23

за позовом ОСОБА_1

до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України , НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України

про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування наказів та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (далі НОМЕР_3 прикордонний загін, перший відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі НОМЕР_4 прикордонний загін, другий відповідач), у якому з урахуванням уточненої позовної заяви просив суд:

1. Визнати протиправною (-ими):

а) бездіяльність НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної Прикордонної служби України щодо:

- не внесення даних в особову справу ст. сержанта ОСОБА_1 про зміну сімейного стану та складу сім`ї про дружину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та падчерку Стукало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - інваліда дитинства, група А в термін після 19.05.2023;

- не розгляду питання про виключення зі списків військовослужбовців для зарахування у розпорядження іншого командира ст. сержанта ОСОБА_1 за сімейними обставинами - неможливості проживання його родини в іншій місцевості за станом здоров`я відповідно до наказу СХРУ № 245 ос, від 11.05.2023;

б) дії НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної Прикордонної служби України:

- із зарахування здавання посади інспектора прикордонної служби 2 категорії оператора (ПТРК) третього відділення інспекторів третьої прикордонної застави (тип С) на БТР прикордонної комендатури швидкого реагування у НОМЕР_5 Прикордонному загоні Державної Прикордонної служби України, яку ст. сержант ОСОБА_1 не здавав;

2. Визнати протиправним та скасувати:

- наказ НОМЕР_5 Прикордонного загону Державної Прикордонної служби України від 20.05.2023 № 433 ос, про виключення зі списків особового складу ст. сержанта ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 2 категорії-оператора (ПІРК) третього відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави (тип С) на БТР прикордонної комендатури швидкого реагування;

- накази ІНФОРМАЦІЯ_4 , ВЧ НОМЕР_6 , від 22.05.2023 № 253 ос про призначення ст. сержанта ОСОБА_1 на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії обчислювача 1 вогневого відділення першої застави 128-ммреагування систем залпового вогню 1 відділення прикордонної служби (Тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 , та наказ ІНФОРМАЦІЯ_4 , ВЧ НОМЕР_6 , від 09.08.2023 № 524 ос про призначення ст. сержанта ОСОБА_1 на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - начальником першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 , ВЧ НОМЕР_7 .

Зобов`язати:

- ІНФОРМАЦІЯ_5 виключити ст. сержанта ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Лисичанськ ВЧ НОМЕР_6 ;

- НОМЕР_5 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) поновити ст. сержанта ОСОБА_1 на посаді рівній, за його згоди на посаді нижчій відповідно до номенклатури посад у НОМЕР_5 Прикордонному загоні.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправне переміщення його з попереднього місця служби у НОМЕР_9 Прикордонному загоні до НОМЕР_2 прикордонного загону на підставі наказі від 11.05.2023 № 245-ос про зарахування у розпорядження іншого керівника та від 20.05.2023 № 433-ос про виключення зі списків особового складу наказом, як таких, що не були доведені до особового складу та не надані для ознайомлення позивачу. Повідомив, що першим відповідачем проігноровані обставини щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 17.05.2023 по 18.05.2023, а також факт його одруження 19.05.2023. Стверджував, що всупереч вимог пункту 121 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України» від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009), при переміщенні до іншого місця служби позивач посади не здавав, документів не підписував, обхідний лист йому був наданий перед самим відбуттям до іншого місця несення служби, наполовину заповнений іншою особою, без узгодження зі службами прикордонного загону. Зазначив, що вказані дії першого відповідача є порушенням приписів частини 5 пункту 6 розділу 7 наказу Міністерства внутрішніх справ від 17.08.2017 № 1011/3879 «Про затвердження інструкції з організації обліку особового складу» (далі Інструкція № 1011), згідно з якими забороняється відправлення особового складу до місць служби з неправильно оформленими або в не повному обсязі складеними документами.

Стверджував, що всупереч приписів Положення № 1115/2009 та наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердженні Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України» № 486 (далі Інструкція № 486) керівництвом НОМЕР_1 прикордонного загону не було створено комісію, яка уповноважена вносити зміни до особової справи військовослужбовця протягом місяця після зарахування у розпорядження іншого керівника, натомість, без внесення змін до особової справи ОСОБА_1 , протягом доби після одруження, його було виключено зі списків особового складу.

Крім того, зазначив, що позивача переміщено без його згоди та відповідної підготовки на посаду за абсолютно новим фахом, без кваліфікаційної підготовки до артилерійського підрозділу, оскільки артилерист не є основною або спорідненою спеціальністю відповідно до займаної посади позивача в 5-ому прикордонному загоні, а переведенню у НОМЕР_4 прикордонний загін не передувала спеціальна підготовка (перепідготовка).

Також повідомив, що позивача переведено на службу в іншу місцевість, куди за станом здоров`я не може переїхати його сім`я, яка проживає у місті Суми та має дитину інваліда групи А, яка потребує допомоги позивача, участі у догляді та лікуванні, а також здійсненні планових операцій.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 у справі № 480/13065/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, НОМЕР_10 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дії та бездіяльності, скасування наказів та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського адміністративного суду від 11.04.2023 по справі № 480/13065/23 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю.

Всі судові витрати в суді першої та другої інстанцій покласти на відповідачів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не розглянуто основні вимоги від яких походять всі наступні, зокрема, питання про виключення зі списків військовослужбовців для зарахування у розпорядження іншого командира старшого сержанта ОСОБА_1 за сімейними обставинами у зв`язку з неможливістю проживання його родини в іншій місцевості за станом здоров`я, не внесення в особову справу старшого сержанта ОСОБА_1 даних про зміну сімейного стану та складу сім`ї: дружину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та падчерку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 інваліда дитинства групи А в термін після 19.05.2023 (дати одруження).

Стверджував, що його переведення до НОМЕР_2 Прикордонного загону ДПС України в іншу місцевість відбулося незаконно, без його згоди, як покарання на подану заяву до ДБР про вчинення безпосереднім командиром ОСОБА_5 злочину, розслідування за яким триває до теперішнього часу.

Переконував, що оскільки під час розгляду справи відповідачі так і не надали повного тексту наказу від 11.05.2023 № 245 ос, у якому є припис «виключити зі списків на зарахування у розпорядження та переміщення осіб обмежено придатних за станом здоров`я та інших осіб, які не підлягають переміщенню згідно чинного законодавства», законність переміщення позивача без його згоди не доведена. Крім того, неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я у місцевості, до якої його переміщено відповідно до документів, які це підтверджують, є безумовною підставою для залишення військовослужбовця на попередньому місці служби.

Наполягав, що у першого відповідача було достатньо часу для виключення позивача зі списку у зарахування в розпорядження іншого командира та для об`єктивної оцінки можливості несення служби в іншій місцевості у місті Лисичанськ, з урахуванням наявності сім`ї, яка за медичними показниками (дитини інвалід підгр. А) не може проживати в м. Лисичанськ. Враховуючи те, що на момент виключення зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_11 наказом від 20.05.2023 № 433 ос, позивач вже був одружений - 19.05.2023, мав сім`ю, його повинні були виключити зі списків на зарахування у розпорядження іншого командира для призначення на іншу посаду в іншу місцевість, чого не відбулося. А відтак, дії відповідачів є такими, що не ґрунтуються на приписах законодавства.

В іншій частині зміст апеляційної скарги дублює зміст позовної заяви.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу перший відповідач вважав рішення суду першої інстанції прийнятим за правильно встановлених обставин та з додержанням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 по даній справі, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законе та обґрунтоване.

В обґрунтування відзиву зазначив, що дії першого відповідача стосовно переміщення позивача до іншого місяця несення служби були проведені у повній відповідності до вимог законодавства. Так, роботу щодо відбору кандидатів для комплектування та проходження служби в ІНФОРМАЦІЯ_7 в новій організаційно штатній структурі було проведено на виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_8 від 06.05.2023 №12/2737-23Вих та з урахуванням пропозицій, наданих органами охорони державного кордону, відповідно до яких ІНФОРМАЦІЯ_9 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_10 ) у межах повноважень було опрацьовано та видано наказ від 11.05.2023 № 245-ОС про зарахування військовослужбовців НОМЕР_5 прикордонного загону, у тому числі і позивача у розпорядження начальника НОМЕР_10 прикордонного загону. Листом ІНФОРМАЦІЯ_11 від 14.05.2023 за № 12/2934-23-Вих «Про оголошення наказу» за допомогою внутрішніх технічних засобів передачі інформації вказаний наказ було доведено до НОМЕР_1 прикордонного загону. Також, зазначеним розпорядженням було визначено організувати перевезення особового складу службовим автотранспортом. З метою доведення вимог наказу № 245-ОС до особового складу, направлено відповідне розпорядження до структурних підрозділів прикордонного загону (телеграма від 15.05.2023 № Т/12-6202-23вих).

На виконання зазначеної вимоги, з урахуванням наявних можливостей, 17 та 19 травня 2023 року у супроводі офіцера управління прикордонного загону було здійснено переміщення військовослужбовців двома групами відповідно. Проте, враховуючи відсутність позивача (з 17.08.2023 по 18.05.2023 перебував на лікуванні, 19.05.2023 протягом доби був відсутній), переміщення ОСОБА_1 до НОМЕР_10 прикордонного загону здійснив особисто. При цьому, припис та витяг з наказу про виключення зі списків особового складу позивача 20.05.2023 надавались йому особисто у присутності представників відділу кадрів та прикордонної комендатури швидкого реагування. Прибуття позивача 21.05.2023 з відповідним приписом та витягом з наказу про виключення підтверджується НОМЕР_10 прикордонним загоном.

Також повідомив, що здавання посади «Інспектор прикордонної служби 2 категорії - оператор (ПТРК) третього відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) (на БТР) прикордонної комендатури швидкого реагування» фактично не передбачає жодних особливих умов та у зв`язку із відсутністю значного обсягу матеріальних цінностей, не потребує тривалих строків здавання. Враховуючи відсутність на теперішній час будь яких претензій з боку НОМЕР_5 прикордонного загону до позивача щодо майна, зброї та боєприпасів, яке він отримував в тимчасове користування, слід вважати, що останнім здійснено здавання посади.

Додатково зазначив, що як станом на 11.05.2023, так і на день виключення зі списків особового складу НОМЕР_1 прикордонного загону, позивачем жодних рапортів про будь які зміни в сімейному положенні не надавались, а відтак обмеження щодо його переміщення були відсутні. Відповідно жодних підстав для внесення змін до особової справи позивача у керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону не було.

Твердження позивача про завчасне направлення рапорту від 18.05.2023 про надання відпустки за сімейними обставинами не відповідає дійсності, оскільки такий документ на електронну пошту першого відповідача надійшов 18.05.2023 о 18:00 год., що унеможливило швидкий розгляд та прийняття рішення у цей день. Рапорт позивача було розглянуто керівництвом прикордонного загону та надано відповідь від 20.05.2023 за № 12/6468-23-Вих., якою повідомлено, що відповідно до абзацу 2 пункту 215 Положення №1115/2009, у разі переміщення військовослужбовця по службі невикористана ним відпустка (частина відпустки) надається за новим місцем проходження військової служби.

Враховуючи вищевикладене, наполягав, що дії НОМЕР_1 прикордонного загону щодо не внесення до особової справи позивача відомостей про сімейний стан, не виключення його зі списків осіб на переміщення, є законними з огляду на відсутність своєчасного подання відповідного рапорту військовослужбовця про зміни у сімейному стані. Крім того, такі зміни сімейного стану у позивача мали місце вже після видання наказу Східним регіональним управлінням про зарахування у розпорядження від 11.05.2023.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу другий відповідач вважав рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 по справі № 480/13065/23 обґрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального права, без порушення норм процесуального права, зі з`ясуванням всіх обставини, що мають значення для справи, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки базуються на неправильному тлумаченні законодавства представником позивача, а тому не можуть прийняті до уваги судом апеляційної інстанції.

Просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 по справі № 480/13065/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування наказів та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 по справі № 480/13065/23 без змін.

В обґрунтування відзиву зазначив, що переміщення позивача відбулося на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 11.05.2023 № 245-ОС, який підлягав безумовному виконанню командирами загонів та іншими військовослужбовцями військових частин, які знаходяться у межах Східного регіонального управління. Водночас, вказаний наказ від 11.05.2023 №245-ОС позивачем не оскаржується, а тому похідний від нього наказ начальника загону від 22.05.2023 №253-ОС «Про особовий склад», який є предметом оскарження, з правової точки зору вірний, законний, та виключає у начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 інший спосіб дії ніж призначення позивача на відповідну посаду.

Крім того, зазначив, що рапорт позивача від 22.11.2023 був розглянутий, відповідь надана у встановленому порядку, а саме, надіслана засобами поштового зв`язку, про що свідчить реєстр від 26.12.2023 та чек поштового відправлення. Поштове відправлення за № 133 отримане позивачем, про що свідчать дані сайту Укрпошта. Водночас, за обліковими даними відділу документального забезпечення штабу рапорт від 17.11.2023 відсутній. Позивач докази вручення зазначеного рапорту також не надав. Відтак, позовна вимога щодо визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо не розгляду та не ухвалення рішення про переміщення ст. сержанта ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_12 за рапортом від 17.11.2023 та не внесення даних про одруження та склад сім`ї в особову справу ст. сержанта ОСОБА_1 є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Аналізуючи приписи Інструкції № 486 зазначив, що військовослужбовці виключаються зі списків особового складу та всіх видів забезпечення лише у разі звільнення або призначення в інший орган охорони державного кордону. Таким чином, позивач може бути виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення або у разі звільнення або у разі призначення в інший загін України чи в межах іншого регіонального управління.

Отже, позовна вимога щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 виключити старшого сержанта ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення не може бути задоволена навіть у разі скасування судом оскаржуваних позивачем наказів, оскільки наказ начальника регіонального управління від 11.05.2023 № 245-ОС є не скасованим, а відповідно і підстав для його не виконання відповідачами не має.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходить дійсну військову службу в лавах Державної прикордонної служби України, відповідно до укладеного контракту від 04.11.2020 (а.с.14).

Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 21.05.2023 № 252-ОС «Про особовий склад» позивач прибув для подальшого проходження служби з НОМЕР_5 прикордонного загону та зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення. Підставою для прибуття є наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 11.05.2023 №245-ОС «Про особовий склад», припис Військової частини НОМЕР_11 від 20.05.2023 № 12/202.

У подальшому, згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 22.05.2023 № 253-ОС «Про особовий склад», ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - обчислювачем першого вогневого відділення першої прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки.

Наказом начальника загону від 09.08.2023 № 524-ОС «Про особовий склад» позивач призначений на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - начальником першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки.

Посилаючись на незаконність такого переміщення по службі, порушення процедури здавання посади та бездіяльність щодо розгляду рапорту і не внесення змін в особову справу позивач, через свого представника звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності порушених прав позивача з боку відповідачів при його переміщенні до іншого місяця несення служби, оскільки вказані дії були вчинені на виконання вимог наказу від 11.05.2023 № 245-ОС, який не скасований та відповідно є обов`язковим для виконання. Судом враховано, що як станом на 11.05.2023, так і на день виключення зі списків особового складу НОМЕР_1 прикордонного загону, позивачем жодних рапортів про будь-які зміни в сімейному стані не надавалося, а тому обмеження щодо переміщення та внесення змін до особової справи позивача у НОМЕР_5 прикордонного загону були відсутні.

З посиланням на відсутність у матеріалах справи доказів подання позивачем рапортів від 27.06.2023 та від 17.11.2023 з відміткою про їх реєстрацію у відділі документального забезпечення штабу у порядку, встановленому законодавством, суд першої інстанції зазначив про необґрунтованість тверджень позивача щодо не розгляду другим відповідачем вказаних звернень. При цьому, суд зауважив, що у встановленому законом порядку в частині питання призначення/переведення в НОМЕР_3 прикордонний загін позивач звернувся із рапортом від 22.11.2023 (вх.2.5/33092/23-Вн), який листом від 21.12.2023 № 08/9361-23-Вих залишено без реалізації. Водночас, відповідями від 22.12.2023 № 08/9402-23-Вих та від 24.12.2023 №0/9444-23-Вих позивачу роз`яснено, яким чином та на підставі яких документів приймається рішення про включення до особової справи військовослужбовця членів сім`ї.

За таких обставин, врахувавши відсутність завчасно поданого позивачем рапорту про зміни в сімейному стані ОСОБА_1 та настання таких змін вже після видання наказу Східним регіональним управлінням про зарахування у розпорядження, суд дійшов висновку, що дії НОМЕР_1 прикордонного загону щодо невнесення до особової справи позивача відомостей про сімейний стан та не виключення його зі списків осіб на переміщення є законними.

Також, суд дійшов висновку, що здавання посади ОСОБА_1 здійснено належним чином, оскільки будь-яких претензій з боку НОМЕР_1 прикордонного загону до позивача щодо майна, зброї та боєприпасів, яке він отримував в тимчасове користування не заявлялось, а процедура здавання посади «Інспектор прикордонної служби 2 категорії - оператор (ПТРК) третього відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) (на БТР) прикордонної комендатури швидкого реагування» фактично не передбачає особливих умов та тривалих строків її проведення.

Вимогу про зобов`язання НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України поновити старшого сержанта ОСОБА_1 на посаді рівній або за його згоди нижчій відповідно до номенклатури посад у НОМЕР_9 прикордонному загоні суд також вважав такою, що не підлягає задоволенню, оскільки з огляду на приписи Інструкції № 486 позивач може бути виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення або у разі звільнення або у разі призначення в інший загін України чи в межах іншого регіонального управління

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

З огляду на зміст позовної заяви та апеляційної скарги, спірним є законність виключення ст. сержанта ОСОБА_1 зі списків особового складу з посади інспектора прикордонної служби 2 категорії-оператора (ПІРК) третього відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави (тип С) на БТР прикордонної комендатури швидкого реагування у зв`язку з його призначенням на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії обчислювача 1 вогневого відділення першої застави 128-мм реагування систем залпового вогню 1 відділення прикордонної служби (Тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 за наявності членів сім`ї, які за медичними показниками (дитина інвалід підгр. А) не можуть проживати у м. Лисичанськ.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (частина 2 статті 2 Закону № 2232-ХІІ).

Положеннями частини 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

На підставі частини четвертої статті 2 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України № 2232-ХІІ визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-ХІІ (далі Закон № 1932-ХІІ) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (далі Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався відповідними нормативно-правовими актами та триває на теперішній час.

На підставі пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_13 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до положень Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-VI (далі Закон № 661-VI) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, основними обов`язками якої, зокрема є: припинення будь-яких спроб незаконної зміни проходження лінії державного кордону України; припинення у взаємодії з відповідними правоохоронними органами збройних конфліктів та інших провокацій на державному кордоні України; участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у відбитті вторгнення або нападу на територію України збройних сил іншої держави або групи держав; участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що військовослужбовці Державної прикордонної служби України, починаючи з 24 лютого 2022 року здійснюють передбачені Законами України «Про правовий режим воєнного стану» та «Про Державну прикордонну службу України» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості.

Порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначений Положенням № 1115/2009.

Відповідно до пункту 12 Положення № 1115/2009 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців з державою, зокрема включення їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби або виключення з таких списків, присвоєння та позбавлення військових звань, пониження та поновлення у військових званнях, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо, оформлюється письмовими наказами на підставі документів, види та форма яких установлюються наказом Міністерства внутрішніх справ України.

В силу приписів пункту 13 Положення № 1115/2009 право видавати накази по особовому складу мають Голова Державної прикордонної служби України та згідно з визначеними ним повноваженнями посадові особи з числа його заступників, керівник розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, начальники (командири) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, ректор вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби, начальники навчальних центрів, науково-дослідних установ та органів забезпечення, які утримуються на окремих штатах і за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище (далі - начальники).

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється наказом Міністерства внутрішніх справ України.

На підставі абзацу першого підпункту 2 пункту 89 Положення № 1115/2009 призначення військовослужбовців - осіб офіцерського складу на посади, звільнення з посад та зарахування їх у розпорядження здійснюється на посади в органах Держприкордонслужби, за якими передбачено граничне військове звання до майора (капітана 3 рангу) включно, - наказом начальника відповідного органу Держприкордонслужби.

Згідно з підпунктом 6 пункту 93 Положення № 1115/2009 призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється:

у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів у разі неможливості призначення на рівну посаду - за згодою військовослужбовця;

за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військоволікарської комісії - за згодою чи на особисте прохання військовослужбовця;

за результатами атестації - за рішенням відповідного начальника;

на особисте прохання військовослужбовця;

у порядку реалізації накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарного стягнення - за рішенням відповідного начальника;

у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, не пов`язану з державною таємницею, - за згодою військовослужбовця, у разі неможливості призначення на рівну посаду;

вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з більш легкими умовами військової служби, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням, у разі неможливості виконання ними обов`язків за попередньою посадою та за відсутності рівних посад;

у разі коли військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній з керівництвом підлеглими особами, виконанням завдань з охорони державного кордону, в разі неможливості призначення на рівну посаду - за рішенням відповідного начальника;

у разі виникнення обставин, передбачених абзацом першим пункту 111 цього Положення, за відсутності рівних посад - за рішенням відповідного начальника.

За визначенням, наведеним у пункті 111 Положення № 1115/2009 військовослужбовці, які є близькими особами у значенні, наведеному в абзаці четвертому частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", не можуть перебувати у відносинах прямої організаційної та правової залежності підлеглої особи від її керівника, у тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на військову службу, призначення на посаду, звільнення з військової служби, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням.

Колегія суддів зазначає, що у розумінні пункту 94 Положення № 1115/2009 нижчою вважається посада, якщо штатом за цією посадою передбачено нижче граничне військове звання, а в разі рівних граничних військових звань - менший тарифний розряд (посадовий оклад).

Відповідно до пункту 123 Положення № 1115/2009 військовослужбовці призначаються на вищі, рівні або нижчі посади в органі Держприкордонслужби, в якому вони проходять службу, або в іншому органі Держприкордонслужби у випадках, передбачених пунктом 93 цього Положення.

Переміщення на рівні посади та переміщення на нижчі посади у випадках, передбачених абзацами четвертим, шостим та десятим підпункту 6 пункту 93 цього Положення (у тому числі в іншу місцевість), здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, в яку його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця у тому ж населеному пункті, за наявності документів, які це підтверджують.

Переміщення військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом, на іншу посаду у зв`язку зі службовою необхідністю чи за станом здоров`я здійснюється за рішенням командування без згоди військовослужбовця в разі відповідно службової необхідності або наявності медичного висновку про доцільність використання військовослужбовця на інших посадах або в іншій місцевості.

Нормами розділу XIV Положення № 1115/2009 передбачено особливості проходження військової служби та деякі питання виконання військового обов`язку в особливий період.

Відповідно до пункту 305 Положення № 1115/2009 в особливий період військовослужбовці проходять військову службу в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що визначають порядок проходження військової служби в особливий період.

На виконання вимог підпункту 5 пункту 307 Положення № 1115/2009 з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: військовослужбовці, які переміщуються на інші посади згідно з відповідними планами, а також резервісти та військовозобов`язані, призвані на військову службу із запасу до органів Держприкордонслужби, приступають до виконання обов`язків за посадами з моменту призначення на відповідні посади.

Згідно з вимогами пункту 310 Положення № 1115/2009 призначення військовослужбовців на вищі, рівні та нижчі (не більше ніж на один ступінь) посади у воєнний час здійснюється без згоди цих військовослужбовців.

Наявним в матеріалах справи контрактом про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського та старшинського складу від 04.11.2020, укладеного між начальником ІНФОРМАЦІЯ_14 підполковником ОСОБА_6 та молодшим сержантом ОСОБА_1 інспектором прикордонного контролю 3 категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_15 ", І категорії (тип Б), П-048254 (а.с. 14) підтверджено, що позивачем було взято на себе зобов`язання:

додержуватися Конституції України, законів України, Статутів ЗСУ, Кодексу професійної етики військовослужбовця ДПСУ та інших нормативно - правових актів з питань, що регламентують проходження військової служби, а також виконувати накази старших начальників;

виконувати службові обов`язки військовослужбовця, вимоги посадової інструкції;

проходити з дотриманням визначених законодавством вимог та порядку військову службу в будь-якому регіоні України на посадах, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом і основною або спорідненою спеціальністю, освітньо-кваліфікаційним рівнем підготовки та досвіду служби за фахом.

Таким чином, позивач при укладанні контракту про проходження служби взяв на себе зобов`язання щодо проходження служби в будь-якому регіоні країни, дотримуватись вимог законодавства та виконувати накази старших начальників.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_11 від 06.05.2023 № 12/2737-23Вих., з метою комплектування ІНФОРМАЦІЯ_6 у новій організаційно штатній структурі, першим відповідачем надано пропозиції щодо кандидатів від прикордонної комендатури швидкого реагування, зокрема і кандидатуру ОСОБА_1

Телеграмою начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 195 від 15.05.2023, зокрема, наказано начальникам структурних підрозділів довести інформацію до осіб в частині, що стосується; бути готовими до відправки військовослужбовців до нового місця служби 19.05.2023.

Особам, відповідальним за стан обліку особового складу, внести зміни до облікових документів.

Колегією суддів встановлено, що на підставі службової записки заступника коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки з морально-психологічного забезпечення від 22.05.2023 у зв`язку із проведенням організаційно штатних заходів відповідно до директиви Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26.04.2023 № 24 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.05.2023 № 253-ОС, старшого сержанта ОСОБА_1 (П-048254) призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії обчислювачем першого вогневого відділення першої прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки, згідно з підпунктом 4 пункту 93 Положення № 1115/2009 (на вищу посаду у порядку просування по службі).

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.08.2023 № 524-ОС, старшого сержанта ОСОБА_1 (П-048254) призначено інспектором прикордонної служби 1 категорії начальником першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки, згідно з підпунктом 5 пункту 93 Положення № 1115/2009 (на рівну посаду для більш доцільного використання за напрямом підготовки або спеціальністю).

Колегією суддів встановлено, що посада інспектора прикордонної служби 2 категорії - оператора (ПТРК) третього відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) (на БТР) прикордонної комендатури швидкого реагування, граничне військове звання лейтенант, 13 тарифний розряд, яку позивач обіймав до спірного призначення є нижчою ніж посада інспектора прикордонної служби 1 категорії - обчислювача першого вогневого відділення першої прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки, на яку його було призначено.

В свою чергу посада інспектора прикордонної служби 1 категорії начальник першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки є рівнозначною з посадою інспектора прикордонної служби 1 категорії обчислювач першого вогневого відділення першої прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки.

Матеріалами справи підтверджено перебування позивача 17.05.2023 та 18.05.2023 на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному закладі Сумської обласної ради «Сумський клінічний госпіталь ветеранів війни».

Разом з цим, 19.05.2023, у визначений для відправки військовослужбовців до іншого місяця несення служби день позивач був відсутній у 5-ому прикордонному загоні. Таку відсутність, пояснив фактом одруження 19.05.2023, про що ним подавався відповідний рапорт.

В матеріалах справи наявний скріншот з електронної пошти першого відповідача (т. 1 а.с. 143), з якого вбачається, що рапорт ОСОБА_1 про надання відпустки за сімейними обставинами було направлено 18.05.2023 о 17:00 та отримано 5-им прикордонним загоном цього ж дня о 18:00.

Слід зазначити, що рапорт позивача було розглянуто керівництвом прикордонного загону та надано відповідь від 20.05.2023 за № 12/6468-23-Вих про те, що відповідно до абзацу 2 пункту 215 Положення № 1115/2009 у разі переміщення військовослужбовця по службі невикористана ним відпустка (частина відпустки) надається за новим місцем проходження військової служби.

Тобто, станом на момент отримання вищезазначеного рапорту 5-им прикордонним загоном вже були здійснені усі організаційно-розпорядчі дії щодо переведення та перевезення військовослужбовців до НОМЕР_2 прикордонного загону, а позивач з 11.05.2023 вже був зарахований у розпорядження командира 3-ого прикордонного загону, а відтак направлення позивачем рапорту ввечері 18.05.2023 об`єктивно унеможливило його розгляд до моменту відправлення військовослужбовців. Крім того, кандидатура позивача на переміщення була затверджена ще 11.05.2023, тобто до подій перебування його на лікарняному та одруження.

Отже, позивач, будучи обізнаним про свої плани щодо майбутнього одруження з громадянкою ОСОБА_7 мав можливість повідомити керівництво НОМЕР_1 прикордонного загону про необхідність отримання відпустки за сімейними обставинами.

Слід зауважити, що наказ від 20.05.2023 № 433-ОС «Про особовий склад» є похідним від наказу № 245-ОС від 11.05.2023 «Про зарахування у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного загону», який є чиним та не оскаржується позивачем у даній справі.

Враховуючи дату видання наказу № 245-ОС (11.05.2023), дату подання рапорту ОСОБА_1 про зміни у сімейному стані (18.05.2023), дату одруження позивача з громадянкою ОСОБА_7 , яка має дитину-інваліда, слід дійти висновку, що події, на які посилається позивач в обґрунтування неможливості його переміщення у іншу місцевість, відбулися у часі пізніше ніж зарахування у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного загону.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає в діях НОМЕР_1 прикордонного загону ознак протиправності в частині не внесення до особової справи позивача відомостей про сімейний стан та не виключення позивача зі списків осіб на переміщення, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Стверджуючи про протиправність переведення ОСОБА_1 до іншого місця несення служби, позивач посилається на неможливість проживання членів його за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, зокрема, наявність у дитини дочки дружини інвалідності підгрупи А.

Як вбачається зі змісту положень пункту 123 Положення № 1115/2009, вказаною нормою передбачено перелік обставин, за наявності яких переміщення на рівні та нижчі посади не може бути здійснено.

Водночас, посада (інспектора прикордонної служби 1 категорії - обчислювача першого вогневого відділення першої прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки), на яку позивача було первинно переміщено, є вищою, а відтак, виключення, яке передбачено пунктом 123 Положення № 1115/2009 не може бути застосовано до позивача.

Щодо тверджень позивача про неможливість переміщення ОСОБА_1 без його згоди з посади інспектора прикордонної служби 1 категорії - обчислювача першого вогневого відділення першої прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки з огляду на неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, колегія суддів зазначає, що у розумінні пункту 310 Положення № 1115/2009 таке призначення ОСОБА_1 , як військовослужбовця у воєнний час здійснюється без його згоди.

Отже, з огляду на запроваджений з 24.02.2022 на території України військовий стан, призначення ОСОБА_1 на іншу посаду не потребувало його згоди для вчинення таких дій відповідачами.

Крім того доказів на підтвердження неможливості проживання членів сім`ї позивача в іншій місцевості позивачем не надано. Позивачем не зазначено жодних обставин та доказів на підтвердження неможливості проживання його родини у місті Черкаси (місце дислокації на час виникнення спірних правовідносин 3-ого прикордонного загону), яке з огляду на повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України та посилені обстріли міста Суми, є більш безпечним місцем для життя та реабілітації дитини його дружини.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього належної фахової підготовки для переведення на іншу посаду спростовуються наявним в матеріалах справи наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 16.08.2023 № 202-В про особовий склад (том 1 а.с. 166 зворот), відповідно до якого старшого сержанта ОСОБА_1 (П-048254) інспектора прикордонної служби 1 категорії обчислювача першого вогневого відділення першої прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки, з 15 серпня 2023 року по 16 вересня 2023 року направлено у службове відрядження до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, з метою проходження курсу базової індивідуальної підготовки.

При цьому, позивачем не надавалось жодних рапортів про неможливість від`їзду до іншої країни за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за падчеркою, яка є інвалідом підгрупи А.

Колегія суддів зазначає, що Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут).

Статтею 28 Статуту, дія якого поширюється зокрема і на військовослужбовців Державної прикордонної служби України передбачено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Разом з цим, статтею 36 Статуту встановлено, що командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Тобто, приймаючи відповідні рішення або накази керівник має керуватися виключно нормами чинного законодавства та не допускати протиправних наслідків прийняття таких рішень (наказів).

Статтею 37 Статуту визначено, що військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Таким чином, згідно законодавства яке регулює правовідносини з проходження військової служби - наказ це обов`язкова вимога для її виконання військовослужбовцями крім явно злочинного наказу. Військовослужбовці зобов`язані неухильно виконати відданий їм наказ. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

У даному випадку наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 11.05.2023 № 245-ОС віддано командирам загонів (в частині, що стосується) та іншим військовослужбовцям військових частин (в частині, що стосується), які знаходяться в межах Східного регіонального управління, даний наказ є чинним, та був виконаний відповідачами в межах повноважень та у спосіб наданий законом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 22.05.2023 № 253- ОС «Про особовий склад», як і прийнятий у подальшому наказ від 09.08.2023 № 524 ос, є законними, оскільки альтернативних дій у начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 по відношенню до позивача, який знаходився у розпорядженні, окрім як призначити ОСОБА_1 на відповідну посаду не було.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 виключити старшого сержанта ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та зобов`язання НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України поновити старшого сержанта ОСОБА_1 на посаді рівній, або за його згоди, на посаді нижчій відповідно до номенклатури посад у НОМЕР_5 Прикордонному загоні колегія суддів зазначає наступне.

Організацію й порядок обліку військовослужбовців і працівників Державної прикордонної служби України в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, загонах морської охорони, прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах, навчальних закладах, науково- дослідній установі, органах забезпечення, підрозділах спеціального призначення, підрозділах, на кораблях та катерах морської охорони органів Держприкордонслужби в мирний час і в особливий період, а також типові зразки наказів визначає Інструкція № 468.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції № 468 зарахування особового складу до списків органу Держприкордонслужби та виключення зі списків, а також внесення до облікових документів змін, що відбулися в персональних облікових даних військовослужбовців, проводяться тільки на підставі наказів по особовому складу.

Зарахування до списків органу Держприкордонслужби військовослужбовців, які прибули до органу Держприкордонслужби, здійснюється наказом по особовому складу, як правило, у день прибуття до органу Держприкордонслужби.

Підставою для видання наказу про зарахування військовослужбовців до списків особового складу органу Держприкордонслужби є: для осіб рядового, сержантського, старшинського складу військової служби за контрактом та офіцерського складу - приписи.

Виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби проводиться наказом по особовому складу в такі строки:

осіб, звільнених з військової служби, призначених для проходження військової служби до інших органів Держприкордонслужби (у тому числі направлених на навчання за кордоном строком понад один рік та у довгострокові закордонні відрядження на посади перших секретарів та чергових комендантів), зарахованих на навчання до військових навчальних закладів, відряджених до органів, установ і організацій із залишенням на військовій службі, а також направлених для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - інші військові формування), - із дня вибуття.

З аналізу вищезазначених приписів Інструкції № 468 вбачається, що військовослужбовці виключаються зі списків особового складу та всіх видів забезпечення лише у разі звільнення або призначення в інший орган охорони державного кордону.

Таким чином, позивач може бути виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення лише у разі звільнення або у разі прийняття рішення про призначення в інший загін Адміністрацією Державної прикордонної служби України (у випадку призначення в межах іншого регіонального управління) або Східним регіональним управлінням (в межах регіонального управління).

Відтак, з огляду на встановлені під час апеляційного перегляду справи обставини щодо правомірного переміщення позивача до іншого місця несення служби, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Доводи позивача про те, що його переміщення є фактично формою покарання за звернення до органів ДБР зі скаргою на неправомірні дії начальника третього відділу прикордонної служби (тип С) підполковника ОСОБА_5 щодо збору коштів, з подальшим направленням до регіонального управління службової записки, колегія суддів оцінює критично, оскільки, як зазначалось вище, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 11.05.2023 № 245-ОС зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, окрім позивача ще 16 військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного загону, тобто зазначений наказ не стосувався конкретно позивача.

Крім того, пропозиції та узагальнені списки особового складу на адресу Східного регіонального управління надавались виключно управлінням НОМЕР_1 прикордонного загону на виконання розпорядження регіонального управління. Разом з цим, безпосередньо з прикордонної комендатури швидкого реагування, де проходив військову службу позивач, пропозиції надавались його прямим начальником, тобто заступником начальника НОМЕР_5 прикордонного загону комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування полковником ОСОБА_8 , а не ОСОБА_5 .

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання позивача на необхідність врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07.02.2024 по справі № 640/14949/22, оскільки обставини у порівнюваних справах не є релевантними, зокрема, у справі № 640/14949/22 дослідженню підлягали обставини можливості проходження військової служби тільки за місцем проживання осіб, які були добровільно мобілізовані та на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, тоді як у даній справі дослідженню підлягає законність переміщення позивача, який проходить військову службу на підставі контракту від 04.11.2020, в іншу місцевість без його згоди у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів на підставі підпункту 4 пункту 93 Положення № 1115/2009 на вищу посаду - у порядку просування по службі.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п. 41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

В силу вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ч.4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 по справі № 480/13065/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій О.А. Спаскін