Справа № 280/2940/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/2940/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року (суддя Мінаєва К.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду з 25.08.1988 по 01.01.1991 роки у пільговому обчисленні в розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців, а також у врахуванні довідки про заробітну плату № 2358-2 від 28.05.2013 за період з 01.09.1988 по 30.08.1993 роки, видану Петропавловськ-Камчатським міським архівом;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період з 25.08.1988 по 01.01.1991 роки у пільговому обчисленні в розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців, а також врахувати довідку про заробітну плату № 2358-2 від 28.05.2013 за період з 01.09.1988 по 30.08.1993 роки, видану Петропавловськ-Камчатським міським архівом та здійснити перерахунок пенсії з 08.02.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2013 року позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звернувшись до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності у районах Крайньої Півночі з урахуванням кратності та про зарахування у розрахунок заробітку відповідної довідки, позивач отримав відмову з огляду на відсутність документів, які б підтверджували укладання строкових трудових договорів про роботу в районах Крайньої Півночі та районів прирівняних до районів Крайньої Півночі. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що порушують його конституційне право на соціальний захист та належне пенсійне забезпечення. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періоду його роботи в районах Крайньої Півночі з 25.08.1988 по 01.01.1991 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 08.02.2024 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із зарахуванням періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 25.08.1988 по 01.01.1991 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, та здійснити виплату, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм права. Скаржник вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини у справі, оскільки обчислення пільгового страхового стажу під час трудової діяльності в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі здійснюється на підставі письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Позивачем не було надано письмового трудового договори в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Слід враховувати, що в трудовій книжці позивача не містяться відомості щодо укладення ним договору на строк 5 або 3 роки та користування пільгами, передбаченими для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. В матеріалах справи наявна архівна довідка № 2358-2 від 30.08.2013, в якій відсутня інформація, щодо пільг, які передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Отже зазначена довідка не підтверджує право позивача на обчислення спірного періоду у пільговому розмірі. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, оскільки позивачем не надано письмових трудових договорів про роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, які було заключено на строк 5 або 3 роки та не підтверджено, що у період з 25.08.1988 по 01.01.1991 він користувався пільгами, передбаченими для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, то відсутні правові підстави для зарахування зазначеного періоду роботи позивача до страхового стажу у пільговому розмірі. Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що в зазначених довідках відсутня інформація, щодо пільг, які передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Суд першої інстанції не врахував, що позивачем не було надано письмового трудового договору, в якому зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією протоколу про призначення пенсії № 1784 від 27.06.2013.

08.02.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою, у якій просив:

зарахувати період трудової діяльності з 25.08.1988 по 01.01.1991 роки в районі Крайньої Півночі у кратності 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців;

зарахувати у розрахунок заробітку довідку про заробітну плату № 2358-2 від 28.05.2013 року за період з 01.09.1988 по 30.08.1993 роки, видану Петропавловськ-Камчатським міським архівом.

Листом від 08.03.2024 № 4305-2537/Ш-02/8-0800/24 відповідач повідомив, що за документами електронної пенсійної справи встановлено, що період роботи з 25.08.1988 по 01.12.1991 враховано до страхового стажу для обчислення пенсії на загальних умовах, оскільки відсутні документи, які б підтверджували укладення заявником строкових трудових договорів про роботу в районах Крайньої Півночі та районах прирівняних до районів Крайньої Півночі та поширення пільг щодо зарахування стажу в пільговому обчисленні. З урахуванням викладеного, у органів Пенсійного фонду України відсутні підстави врахувати період роботи з 25.08.1988 по 01.12.1993 в пільговому обчисленні 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців. Разом з тим, повідомлено, що з 01.01.2023 Російська Федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москві, що призвело до розірвання дипломатичних відносин з Росією. Україна вийшла із багатосторонньої Угоди в сфері пенсійного забезпечення 19.06.2023.

У матеріалах справи наявна архівна довідка від 28.05.2013 № 2358-2, видана Муніципальною казенною установою «Петропавловськ-Камчатський міський архів», про те, що у документах архівного фонду ліквідованого підприємства МУП Автотранс (МУП Автобусний парк, МТП Автобусний парк, Петропавлівське пасажирське автотранспортне підприємство № 1 (ППАТП №1), Петропавлівський автобусний парк, Петропавлівське пасажирське автотранспортне господарство, Автотранспортна контора) в особових рахунках містяться відомості про роботу ОСОБА_1 , про заробітну плату з 25.08.1988 по 01.12.1993 (в руб.). Примітка: заробітна плата дана з урахуванням північних надбавок та районного коефіцієнта. Підприємство знаходилось у м. Петропавловськ-Камчатськом Камчатської області, яке належить до районів Крайньої Півночі на підставі постанови Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967, постанови РМ СРСР № 12 від 03.01.1983. У зв`язку з ліквідацією документи зберігаються у МКУ «Петропавловськ-Камчатський міський архів». Підстава: ф.386, оп.2, особові рахунки по заробітній платі з 1988 по 1993.

Крім того, період трудової діяльності позивача з 25.08.1988 по 01.12.1993 на Петропавлівському пасажирському автотранспортному підприємстві № 1 підтверджується записами трудової книжки ОСОБА_1 (дата заповнення 25.08.1969).

У матеріалах пенсійної справи наявна заява ОСОБА_1 від 10.10.2013, у якій він просив прорахувати заробітну плату по довідці з муніципальної казенної установи («Петропавловськ-Камчатський міський архів» (за період роботи у Петропавловському пасажирському автотранспортному підприємстві № 1 «Камчатавтотранс» за період з серпня 1988 по серпень 1993).

За формою РС-право період роботи з 25.08.1988 по 01.12.1993 5 років 3 місяці 7 днів зарахований з урахуванням кратності 1.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу у пільговому обчисленні, а також щодо врахування довідки про заробітну плату, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (надалі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Згідно ч.2 ст. 27 Закону №1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Порядок №22-1), який місить такі норми:

1.1. Заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1)...... подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

1.7. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

1.8. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

2.1. До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).

4.7. Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

4.8. Заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

4.10. Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії.

Відповідно до статей 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637). Цей Порядок містить такі норми:

1. Основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

3. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

22. Стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення (до укладення відповідних двосторонніх угод).

З аналізу наведених вище норм діючого законодавства, можливо дійти висновків, що відповідно до Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу). Пенсія за віком розраховується за єдиною формулою для всіх, а розмір пенсії обчислюється індивідуально для кожної особи і залежить від тривалості набутого страхового стажу особи (коефіцієнта страхового стажу), від величини одержуваного заробітку (доходу), з якого було сплачено страхові внески (індивідуального коефіцієнта заробітної плати), та часу виходу на пенсію. Основним документом, що підтверджує стаж роботи особи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (до 01.01.2004 року), є трудова книжка. У разі відсутності трудової книжки або відсутності у ній відповідних записів, що не дозволяє з`ясувати відомості про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до статті 4 Закону №1058-IV, законодавство про пенсійне забезпечення складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, у тому числі Україна та Російська Федерація.

Ця Угода містить такі норми:

Стаття 1. Пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Стаття 5. Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Стаття 6. 1. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. 2. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набуття чинності вказаної угоди.

Стаття 11. Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Стаття 13. 1. Кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. 2. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, за умовами цієї Угоди Україна визнає трудовий стаж, набутий на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, а також на території колишнього СРСР до набуття чинності вказаної Угоди, та приймає необхідні для пенсійного забезпечення документи без легалізації.

Припинення участі РФ в Угоді, так само, як і прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 29.11.2022 р №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» не позбавляє громадян України права на врахування періодів трудової діяльності, що мала місце в період її дії, до страхового стажу для призначення пенсії.

На час роботи позивача у РФ Україна та РФ були учасниками цієї Угоди, відтак її норми застосовуються до спірних правовідносин і не втрачають своєї сили для позивача.

Відповідно до пункту 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів «Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР» від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пунктом «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (зі змінами, внесеними Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967) постановлено робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк трьох років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР» від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються на цей час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 03.08.1972 №590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року №1029.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність таких обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, у період з 1 березня 1960 року до 1 січня 1991 року; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року та від 29.09.1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148.

При цьому, основним документом, що підтверджує факт роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, є трудова книжка. Для пільгового обчислення страхового стажу може бути надана або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупності.

В той же час чинним пенсійним законодавством в Україні, зокрема міжнародними договорами з пенсійного забезпечення, не передбачено пільгового обчислення стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991.

Відповідно до записів трудової книжки від 25.08.1969 позивач у період з 25.08.1988 по 01.12.1993 працював водієм на Петропавлівському пасажирському автотранспортному підприємстві № 1 «Камчатавтотранс» у м. Петропавловськ-Камчатськом Камчатської області.

Записи трудової книжки не містять виправлень, є розбірливими, чіткими та зрозумілими. Суд наголошує, що трудова книжка має виключний пріоритет перед іншими документами для визначення пільгового стажу.

Крім того, вказане також підтверджується архівною довідкою від 28.05.2013 № 2358-2, виданої Муніципальною казенною установою «Петропавловськ-Камчатський міський архів», про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 25.08.1988 по 01.12.1993 (в руб.).

У примітці до вказаної довідки зазначено, що підприємство (МУП Автотранс) знаходилось у м. Петропавловськ-Камчатськом Камчатської області, яке належить до районів Крайньої Півночі на підставі постанови Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967, постанови РМ СРСР № 12 від 03.01.1983.

Водночас відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 р. «Про розширення пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» Камчатська область належить до районів Крайньої Півночі.

При цьому, відповідачем не заперечується той факт, що територія, на якій згідно записів у трудовій книжці працював позивач у період з 19.09.1975 по 28.05.1984, відноситься до районів Крайньої Півночі.

Трудову книжку і відповідну довідку позивач надавав відповідачу разом із заявою, що не заперечується пенсійним органом.

Таким чином, стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, якими є записи трудової книжки та архівна довідка, і є достатніми підставами для зарахування стажу роботи позивача періоду з 25.08.1988 по 01.01.1991 із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців.

Спору про те, що населені пункти/місцевості, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі і до місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, між сторонами немає.

Отже, наявні підстави для зарахування періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а саме з 25.08.1988 по 01.01.1991 до страхового стажу у пільговому (кратному) обчисленні - один рік за один рік і шість місяців.

Підстави для зарахування у пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі відсутні. Такі періоди роботи, підтверджені записами у трудовій книжці, повинні бути враховані до страхового стажу в одинарному розмірі.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 08.07.2021 року у справі №459/2778/16-а, від 17.01.2023 року у справі №211/1910/17, від 14.03.2023 року у справі №160/20914/21 з подібними правовідносинами.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах відповідачем безпідставно не застосовано при обчисленні страхового стажу позивача норми пункту 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV та не зарахували періоди роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР з з 25.08.1988 по 01.01.1991 у пільговому (кратному) обчисленні.

Така бездіяльність призвела до того, що відповідачем при обчисленні пенсії позивача занижено суму місяців страхового стажу та коефіцієнт страхового стажу, що зумовило заниження розміру пенсії, належної позивачу до виплати з 08.02.2024.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що такі права мають бути відновлені шляхом зарахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР до 01.01.1991 у пільговому обчисленні - один рік за один рік і шість місяців, та проведення відповідного перерахунку пенсії позивача.

Таким чином, розглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко