Справа № 206/4278/24
Суддя: Маштак К. С.
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/4278/24
Провадження № 2-а/206/32/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2024 Самарський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Похил А.В.,

представника позивача Стрюк Н.О.,

представника відповідача Чепурка А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

І. Стислий виклад позиції позивача, його представника та представника відповідача.

Представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнень обґрунтувала наступним. Так, постановою № 10163 від 08.08.2024 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 827 від 01.08.2024, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП, із накладенням стягнення у виді штрафу у сумі 3400 грн., у зв`язку з тим, що до моменту з`явлення для постановлення на військовий облік ОСОБА_1 вчинював триваюче адміністративне правопорушення, тобто правопорушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. В той же час, ОСОБА_1 01.08.2024 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання відстрочки від мобілізації, а не постановлення на військовий облік як вказано в протоколі. ОСОБА_1 з`явився до відповідача на розгляд справи про адміністративне правопорушення на 10 год. 08.08.2024 та надав письмові заперечення. Відповідачем на вказані заперечення не були надані жодні пояснення, заперечення тощо. В протоколі вказано, що 01.08.2024 під час проведення перевірки військово-облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно з витягом з книги протоколів засідань призовної комісії Самарського району м. Дніпра (протокол № 5 від 24.04.2024) був звільнений від призову на строкову військову службу у зв`язку з досягненням 25 річного віку, як не розшуканий, тобто порушив правила військового обліку призовників та після 25 річного віку не став на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим не перебував на військовому обліку. ОСОБА_1 виповнилось 25 років 01.10.2022, а постанова КМУ № 1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», на яку йдеться посилання у протоколі набрала чинності лише 05.01.2023. Законом України № 3127-IX «Про внесення змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», було прийнято зниження граничного віку перебування громадян на військовому обліку призовників з 27 до 25 років. Закон набрав чинності з 04.04.2024. На виконання вимог чинного законодавства ОСОБА_1 23.07.2024 о 15:27 год. оновив дані як військовозобов`язаний через застосунок «Резерв+». В графі категорія обліку він значиться як військовозобов`язаний. В графі підстава зняття/виключення стоїть «прочерк». Отже, він знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того є запис, що дані уточнено вчасно. ОСОБА_1 перебував на військовому обліку призовників до досягнення ним 25 років після чого мав бути взятий на військовий облік військовозобов`язаних. Однак, доказів вжиття органом, на який покладено обов`язок ведення військового обліку військовозобов`язаних, вищевказаних заходів щодо взяття призовника ОСОБА_2 на військовий облік матеріали протоколу не містять, як і не містять доказу, що його розшукували. ОСОБА_1 місце проживання не змінював, його до ІНФОРМАЦІЯ_5 (військового комісаріату) не викликали та повістки про виклик він не отримував. Під час розгляду адміністративної справи таких документів йому пред`явлено не було. 23.07.2024 він самостійно оновив особисті дані та 01.08.2024 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 для подання заяви про надання відстрочки від мобілізації. В розшук органи ІНФОРМАЦІЯ_5 його не оголошували. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просила скасувати постанову № 10163 від 08.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 210 КУпАП та закрити провадження у вказаній адміністративній справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із позовом, представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що доводи позивача викладені у позовній заяві є необґрунтованими. Так, 08.08.2024 винесено постанову № 10163 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за ч. 1 ст. 210 КУпАП за фактом порушення призовниками, віи?ськовозобов`язаними, резервістами правил віи?ськового обліку. Відповідно до встановлених у справі обставин, 01.08.2024 під час проведення перевірки віи?ськово-облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якии? згідно з витягом з книги протоколів засідань призовноі? комісіі? Самарського раи?ону м. Дніпра (протокол № 5 від 24.04.2024) був звільнении? від призову на строкову віи?ськову службу у зв`язку з досягненням 25 річного віку, як не розшукании?, тобто порушив правила віи?ськового обліку призовників та після досягнення 25 річного віку не став на віи?ськовии? облік віи?ськовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим не перебував на віи?ськовому обліку за місцем проживання у РТЦК та СП, чим порушив підпункт 1 пункту 1 Правил віи?ськового обліку, встановлених Порядком організаціі? та ведення віи?ськового обліку призовників, віи?ськовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 та вимоги абзацу 8 частини 3 статті 1, абзацу 5 частини 10 статті та абзацу 8 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону Украі?ни «Про віи?ськовии? обов`язок і віи?ськову службу» від 25.03.1992 зі змінами та доповненнями. Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до моменту з`явлення для постановлення на віи?ськовии? облік віи?ськовозобов`язаних вчинював триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, віи?ськовозобов`язаними, резервістами правил віи?ськового обліку. Таким чином, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення позивач без законних підстав (до яких відноситься вікові обмеження або виключення з віи?ськового обліку) не був обліковании? як віи?ськовозобов`язании?, якии? перебуває у запасі для комплектування Зброи?них Сил Украі?ни та інших віи?ськових формувань. Крім того, на момент винесення оскаржуваноі? постанови, тобто на 08.08.2024 діяла редакція ст. 38 КУпАП (в редакціі? від 19.05.2024), яка передбачає, що адміністративне стягнення за вчинення в особливии? період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня и?ого виявлення, але не пізніше одного року з дня и?ого вчинення. Зважаючи на те, що з моменту вчинення даного адміністративного правопорушення (з моменту набрання чинності змін до ст. 37 Закону Украі?ни № 2232 в редакціі? від 04.04.2024) не прои?шло одного року, строк притягнення до адміністративноі? відповідальності на момент винесення оскаржуваноі? постанови не сплинув. З приводу доводів позивача про те, що ним виконані вимоги щодо необхідності уточнити своі? облікові дані протягом 60 днів (тобто до 16.07.2024), так на позивача накладено адміністративне стягнення за порушення призовниками, віи?ськовозобов`язаними, резервістами правил віи?ськового обліку. Таким чином, встановлення застосунку «Резерв+» особами, які не перебувають на обліку віи?ськовозобов`язаних без звернення до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_5 не є уточненням даних у розумінні Закону Украі?ни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів Украі?ни щодо окремих питань проходження віи?ськовоі? служби, мобілізаціі? та віи?ськового обліку» та не позбавляє позивача адміністративноі? відповідальності за зазначене вище правопорушення. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача, вважає, що постанова про адміністративне правопорушення була ухвалена законно та з повним дотриманням порядку розгляду в межах, встановлених законодавством Украі?ни, тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

19.08.2024 представником позивача через систему «Електронний суд» подано позовну заяву з додатками, яка ухвалою від 20.08.2024 була залишена без руху (а.с. 1-23).

27.08.2024 на усунення зазначених в ухвалі від 20.08.2024 недоліків представником позивача була подана уточнена позовна заява (а.с. 25-40).

29.08.2024 відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд на 18.09.2024 (а.с. 41).

02.09.2024 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 43-56).

18.09.2024 судом заслухано вступне слово представника позивача, досліджено матеріали справи та відкладено судове засідання на 04.10.2024 для виклику представника відповідача (а.с. 57).

04.10.2024 заслухано доводи та заперечення представника відповідача та закінчено з`ясування обставин справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 23.07.2024 ОСОБА_1 оновив свої військо-облікові дані через застосунок «Резерв +», відповідно до витягу останній відноситься до категорії обліку військовозобов`язаний.

01.08.2024 було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення № 827. У змісті протоколу зазначено, що 01.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув ОСОБА_1 для постановлення на військовий облік військовозобов`язаних. 01.08.2024 під час проведення перевірки віи?ськово-облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якии? згідно з витягом з книги протоколів засідань призовноі? комісіі? Самарського раи?ону м. Дніпра (протокол № 5 від 24.04.2024) був звільнении? від призову на строкову віи?ськову службу у зв`язку з досягненням 25 річного віку, як не розшукании?, тобто порушив правила віи?ськового обліку призовників та після досягнення 25 річного віку не став на віи?ськовии? облік віи?ськовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим не перебував на віи?ськовому обліку за місцем проживання у раи?онному територіальному центрі комплектування та соціальноі? підтримки, чим порушив підпункт 1 пункту 1 Правил віи?ськового обліку, встановлених Порядком організаціі? та ведення віи?ськового обліку призовників, віи?ськовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487 та вимоги абзацу 8 частини 3 статті 1, абзацу 5 частини 10 статті та абзацу 8 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону Украі?ни «Про віи?ськовии? обов`язок і віи?ськову службу» від 25.03.1992 р. зі змінами та доповненнями. Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до моменту з`явлення для постановлення на військовий облік військовозобов`язаних вчинював триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1. ст. 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

08.08.2024 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 10163 від 08.08.2024, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 були розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесено постанову відносно останнього за ч. 1 ст. 210 КУпАП.У змісті постанови зазначено, що 01.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановлення на військовий облік військовозобов`язаних. 01.08.2024 під час проведення перевірки військово-облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно з витягом з книги протоколів засідань призовної комісії Самарського району м. Дніпра (протокол № 5 від 24.04.2024) був звільнений від призову на строкову військову службу у зв`язку з досягненням 25 річного віку, як не розшуканий, тобто порушив правила військового обліку призовників та після досягнення 25 річного віку не став на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим не перебував на військовому обліку за місцем проживання у РТЦК та СП, чим порушив підпункт 1 пункту 1 Правил військового обліку, встановлених Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 та вимоги абзацу 8 частини 3 статті 1, абзацу 5 частини 10 статті та абзацу 8 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 зі змінами та доповненнями. Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до моменту з`явлення для постановлення на військовий облік військовозобов`язаних вчинював триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

При цьому судом встановлено, що протокол та постанова містять відомості, які не підтверджуються жодними доказами зі сторони відповідача, а саме щодо мети з якою прибув ОСОБА_1 01.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та щодо перебування ОСОБА_1 у розшуку до 24.04.2024.

До того ж ОСОБА_1 з 03.03.2016 має зареєстроване місце проживання, що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади, що також вказує на відсутність відомостей переховування останнього від ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками процесу щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Правила військового обліку визначені у Додатку № 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487. Зокрема, п. 2, ч. 1 Додатку № 2 вказаних вище Правил закріплено, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому суд звертає увагу, що стороною відповідача не надано жодного доказу виклику ОСОБА_1 доІНФОРМАЦІЯ_2 до 24.04.2024.

Так, в протоколі № 827 за справою про адміністративне правопорушення від 01.08.2024 вказано, що ОСОБА_1 після досягнення 25-ти річного віку, і до 01.08.2024 не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних за зареєстрованим місцем проживання.

При цьому ОСОБА_1 виповнилось 25 років 01.10.2022. А постанова КМУ № 1487, на яку йдеться посилання у протоколі набрала чинності лише 05.01.2023.

Законом України № 3127-IX «Про внесення змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», було прийнято зниження граничного віку перебування громадян на військовому обліку призовників з 27 до 25 років. При цьому цей Закон набрав чинності з 04.04.2024.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У ст. 18 Закону № 2232-ХІІ зазначалось, що від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, які до дня відправлення на строкову військову службу досягли 27-річного віку.

Закон України № 2232-ХІІ до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку.

Проте, з 19.05.2024 в Законі № 2232-ХІІ діє положення ч. 10 ст. 1, яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

При цьому, саме на виконання вимог Закону ОСОБА_1 23.07.2024 о 15:27 год. оновив дані як військовозобов`язаний через застосунок Резерв+. В графі категорія обліку він значиться як військовозобов`язаний. В графі підстава зняття/виключення стоїть «прочерк». Отже, він знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того є запис, що дані уточнено вчасно.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки має обов`язок всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеного в постанові від 18.12.2019 у справі № 158/286/17: «КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

При цьому в протоколі про адміністративне правопорушення № 827 від 01.08.2024 взагалі відсутні посилання на будь-які документи, які до нього долучаються та на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП.

При цьому, вищевказаний протокол взагалі не містить відомостей про місце та час вчинення позивачем порушення правил військового обліку.

Також суд зазначає, що згідно примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Суд наголошує, що до протоколу про адміністративне правопорушення № 827 від 01.08.2024 не долучено, зокрема відомості щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо ОСОБА_1 , як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки та не виконує правила військового обліку.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення відповідачем подано відзив на позовну заяву узагальнені доводи котрого зводяться до того, що оскаржувана постанова є правомірною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. При цьому копії документів, долучених до відзиву за переконанням суду є такими, що не відповідають критеріям належності та достовірності доказів, оскільки останні містять в собі недостовірні відомості щодо предмету доказування тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд погоджується з позицією позивача щодо порушення порядку розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення та відсутності належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП.

При цьому, відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року по справі № 917/1307/18, розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підстави своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 9, 71-78, 90, 121, 139, 241-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 10163 від 08.08.2024 якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених КАС України.

Повне судове рішення складено 09.10.2024.

Суддя К.С. Маштак