Справа № 400/7610/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 р. № 400/7610/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаКомісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправними та скасування рішень, оформлених протоколами від 02.07.2024 № 8, від 23.07.2024 № 14,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі третя особа) про:

визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного розгляду заяви позивача від 11.07.2024 на відстрочку від мобілізації, не надіслання на запит позивача копій протоколів від 02.07.2024 № 8 і від 23.07.2024 № 14, й не повідомлення про дату і час засідання Комісії по розгляду другої заяви позивача;

визнання протиправними та незаконними рішення відповідача, оформлених протоколами від 02.07.2024 № 8 і від 23.07.2024 № 14, якими відмовлено у наданні відстрочки з різних причин;

зобов`язання відповідача повторно розглянути матеріали щодо надання відстрочки від призову під час мобілізації, винести рішення, яким надати позивачу відстрочку від призову під час мобілізації на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і видати відповідну довідку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.06.2024 і 11.07.2024 він подавав відповідачу заяву про надання йому відстрочки на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як чоловіку, на утримання якого перебуває троє і більше дітей віком до 18 років. Рішеннями відповідача, оформлених протоколами від 02.07.2024 № 8 і від 23.07.2024 № 14, відмовлено у наданні відстрочки на підставах відповідно «відсутність документів, де вказано батьківство заявника» і «відсутнє рішення суду про проживання дітей». На переконання позивача такі рішення є протиправними, оскільки ним було надано достатні і належні документи, що підтверджували факт перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, а саме: сина від першого його шлюбу, який після розлучення проживає з ним, доньки від теперішнього шлюбу і доньки дружини, від її першого шлюбу, яка проживає з ним однією сім`єю, і батько якої не сплачує аліменти на неї. Крім цього, розглядаючи заяву про надання відстрочки, відповідач порушив вимоги статей 7, 18, 20 Закону України «Про звернення громадян», оскільки не повідомив позивача про дату і час розгляду його заяви, що унеможливило йому бути присутнім на засіданні комісії зі своїм представником та давати пояснення.

23.08.2024 від третьої особи через канцелярію суду надійшов «відзив на позовну заяву» від 22.08.2024, які суд приєднав до матеріалів справи, як її письмові пояснення. У цих поясненнях третя особа заперечила проти позову і просила відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, аргументувавши свою позицію тим, що позивач не надав відповідачу документ із зазначенням його батьківства щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_2 . Також він не надав рішення суду про визначення місця проживання сина ОСОБА_3 саме з ним чи угоду про це з колишньою дружиною. Таким чином, позивач не надав відповідачу усі необхідні документи для отримання відстрочки, що визначені додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок № 560). Третя особа закцентувала увагу на тому, що позивач не надав військово-обліковий документ до своєї заяви, він не оновив особисті дані та не отримав військово-обліковий документ військовозобов`язаного. Тобто він не мав належних документів військовозобов`язаного і не перебував на військовому обліку як військовозобов`язаний.

25.09.2024 до суду надійшла від позивача «відповідь на відзив» відповідача, яку суд приєднав до матеріалів справи, як письмові пояснення позивача. У вказаних поясненнях він не погодився з аргументами третьої особи, оскільки, на його переконання, ним було надано відповідачу належні і достатні документи, що підтверджують факт перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей. Формальна наявність рішення суду про визначення місця проживання дитини ще не свідчить про її фактичне місце проживання. Крім цього, позивач зазначив, що у повідомленнях про відмову в наданні йому відстрочки відповідач нічого не вказав про його невідповідність категорії щодо військового обов`язку, бо він є військовозобов`язаним. Невідповідність відомостей можлива лише через недбалість працівників третьої особи.

13.08.2024 одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, яку ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 задоволено, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 заборонено вчиняти будь-які дії, пов`язані з мобілізацією, прийняттям наказів про призов позивача на військову службу під час мобілізації на особливий період та відправлення до місць проходження військової служби до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі № 400/7610/24.

Крім цього, у позовній заяві позивач також заявив клопотання про витребування у відповідача оскаржуваних рішень, про виклик свідка дружини позивача ОСОБА_4 та про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено у задоволені клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін і про виклик як свідка дружини позивача, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів і витребувано у відповідача:

а) рішення Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 02.07.2024 № 8 про відмову в наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

б) рішення Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 23.07.2024 № 14 про відмову в наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, витребувані докази суду не надав і про причини їх неподання суд не повідомив.

Водночас у письмових поясненнях від 22.08.2024 третя особа зазначила, що на виконання ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 подає до суду витребувані копії рішень відповідача від 02.07.2024 № 8 і від 23.07.2024 № 14, однак у дійсності вказані докази надані не були, що підтверджується переліком доданих документів.

У поясненнях від 20.09.2024 позивач повторно заявив клопотання про виклик як свідка його дружину, за результатами розгляду якого Миколаївський окружний адміністративний суд постановив 04.10.2024 ухвалу про відмову в його задоволенні.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 29.12.2015 у справі № 481/1801/15-ц шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 розірвано.

Від вказаного шлюбу ОСОБА_6 має доньку ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.03.2024 серія НОМЕР_1 .

Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Другого ВДВС у Баштанському районі Миколаївської області станом на 01.06.2024 ОСОБА_5 має заборгованість зі сплати аліментів, з березня 2020 року по травень 2024 року їх він не сплачував.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.12.2016 у справі № 481/1233/16-ц шлюб між позивачем і ОСОБА_8 розірвано.

Від вказаного шлюбу позивач має сина ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23.03.2023 серія НОМЕР_2 .

13.10.2018 позивач одружився з ОСОБА_6 , яка після одруження змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 13.10.2018 серія НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 02.07.2021 серія НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_9 , батьками якого є позивач і ОСОБА_4 .

Згідно з Актом обстеження фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , затвердженого Новобузьким міським головою 21.06.2024, витягами з реєстру територіальної громади від 24.06.2024 № 2024/007396948, від 24.06.2024 № 2024/007396994, від 24.06.2024 № 2024/007397065 позивач спільно проживає з ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Сім`я позивача є багатодітною, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_5 , виданим 31.08.2023 управлінням соціального захисту населення Баштанської районної державної адміністрації.

25.06.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації як батьку трьох неповнолітніх дітей.

Рішенням, оформленим протоколом Комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.07.2024 № 8 (далі Рішення від 02.07.2024 № 8), відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оскільки відсутні документи, де вказано батьківство заявника.

Про вищезазначене рішення відповідач проінформував позивача Повідомленням від 05.07.2024 № 5/6489.

11.07.2024 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації як батьку трьох неповнолітніх дітей, в якій зокрема просив повідомити його про дату і час засідання Комісії по розгляду його заяви з метою бути присутнім зі своїм представником та давати пояснення.

Рішенням, оформленим протоколом Комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.07.2024 № 14 (далі Рішення від 23.07.2024 № 14), відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оскільки відсутнє рішення суду про проживання дітей.

Про вищезазначене рішення відповідач проінформував позивача Повідомленням від 25.07.2024 № 5/8170.

Вважаючи Рішення від 02.07.2024 № 8 і Рішення від 23.07.2024 № 14 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ) військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-ХІІ).

Частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 2 Закону № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направленням) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом (частина перша статті 4 Закону № 2232-ХІІ).

Відповідно до абзацу третього частини шостої статті 2 Закону № 2232-ХІІ до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Водночас відповідно до преамбули Закону України «Про звернення громадян» цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

З наведеного слідує, що Закон України «Про звернення громадян» не регулює питання розгляду звернень громадян, що стосуються прийняття їх на публічну службу, її проходження, звільнення.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, правовідносини щодо призову громадян на військову службу під час мобілізації (прийняття на публічну службу), зокрема щодо надання відстрочок від призову на військову службу, регулюються Законом № 2232-ХІІ і Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і на них не поширюється дія Закону України «Про звернення громадян».

Тому суд відхилив як необґрунтовані твердження позивача про порушення відповідачем при розгляді його заяв про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізацію положень Закону України «Про звернення громадян».

Що стосується безпосередньо спірних правовідносин, то суд зазначає наступне.

Абзацом четвертим статті 1 Закону № 3543-ХІІ встановлено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Основного Закону України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації (частини п`ята і шоста статті 4 Закону № 3543-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ (далі Указ № 65/2022, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 3 Указу № 65/2022 встановлено, що мобілізація проводиться протягом 90 днів із дня набрання чинності цим Указом. Строк проведення загальної мобілізації продовжено згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 № 342/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2264-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 № 574/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2501-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 № 758/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2739-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 № 59/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2916-ІХ, Указом Президента України від 01.05.2023 № 255/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3058-ІХ, Указом Президента України від 26.07.2023 № 452/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3276-ІХ, Указом Президента України від 06.11.2023 № 735/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3430-ІХ, Указом Президента України від 05.02.2024 № 50/2023, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3565-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 № 272/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3685-ІХ, та Указом Президента України від 23.07.2024 № 470/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 № 470/2024, відповідно з 25.05.2022 на 90 діб, з 23.08.2022 на діб, з 21.11.2022 на 90 діб, з 19.02.2023 на 90 діб, з 20.05.2023 на 90 діб, з 18.08.2023 на 90 діб, з 16.11.2023 на 90 діб, з 14.02.2024 на 90 діб, з 14.05.2024 на 90 діб та з 12.08.2024 на 90 діб.

Згідно зі статтею 4 Указу № 65/2022 постановлено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 22 Закону № 3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ (у редакції, чинній з 18.05.2024) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Таким чином, у період проведення загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Згідно з частиною восьмою статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 56 Порядку встановлено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з абзацами першим-третім пункту 57 Порядку № 560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Таким чином, комісія, яка розглядає питання надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є міжвідомчою комісією без статусу юридичної особи, до складу якої входять як представники центрального органу влади (керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу)), так і відповідного місцевого органу державної влади (представники районної (міської) державної (військової) адміністрації), і яка діє при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (відокремленому відділі).

Як наслідок, така комісія у правовідносинах щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є суб`єктом владних повноважень, а тому вона є належним відповідачем в адміністративних справах про оскарження її рішень про надання або відмову в наданні відстрочки, яке оформлене протоколом.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Отже, комісія зобов`язана розглянути заяву про надання відстрочки протягом семи днів з дати її надходження. Водночас Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і Порядок № 560 не встановлюють обов`язок комісії повідомляти заявників про дату, час і місце проведення її засідання заявників, а також право заявників бути присутніми при розгляді їх заяв.

З огляду на це та те, що на спірні правовідносини не поширює свою дію Закон України «Про звернення громадян», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не повідомлення позивача про дату і час засідання комісії по розгляду його другої заяви задоволенню не підлягають.

Суд встановив, що заява позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 11.07.2024 була отримана відповідачем 11.07.2024 та зареєстрована за вхідним № Ів 2778, а рішення за результатами її розгляду відповідач прийняв 23.07.2024, тобто через 12 днів, чим порушено вимоги абзацу другого пункту 60 Порядку № 560.

Відповідач не надав позивачу на його звернення від 25.07.2024 копію протоколів, за результатами яких було прийнято оскаржувані рішення, чим було порушено статтю 40 Конституції України.

Тому позовні вимоги про визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо несвоєчасного розгляду заяви позивача від 11.07.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та ненадання йому копій (витягів) протоколів комісії від 02.07.2024 № 8 і від 23.07.2024 № 14 в частині, що стосується позивача, підлягають задоволенню.

Щодо правомірності (протиправності) рішень відповідача про відмову позивачу в наданні відстрочки від військової служби під час мобілізації, суд зазначає таке.

Зі змісту повідомлень від 05.07.2024 № 5/6498 та від 25.07.2024 № 5/8170 слідує, що позивачу відмовлено у наданні відстрочки відповідно Рішенням від 02.07.2024 № 8 у зв`язку з відсутністю документів, де вказано батьківство позивача, і Рішенням від 23.07.2024 № 14 відсутнє рішення суду про проживання дітей.

Тобто позивачу було відмовлено у наданні відстрочки на тій підставі, що він не надав відповідні підтверджуючі документи.

Додатком 5 до Порядку № 560 встановлено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у тому числі, особами, які бажають отримати відстрочку на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Поряд з цим, ні Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ні Порядком № 560 не передбачено, що неподання заявником усіх документів, які визначені додатком 5 до Порядку № 560, є підставою для прийняття рішення про відмову в наданні відстрочки такому заявнику.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведеного слідує, що відповідна Комісія не може відмовити у задоволені заяви про надання відстрочки від призову під час мобілізації виключно на підставі ненадання заявником усіх передбачених додатком 5 до Порядку № 560 документів. Підставою для надання відмови може бути лише не підтвердження обставин, наявність яких надає заявнику право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. І такі обставини можуть бути підтвердженими іншими документами, які не визначені в додатку 5 до Порядку № 560.

Тому Рішення від 02.07.2024 № 8 і Рішення від 23.07.2024 № 14 є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки причинами відмови у задоволенні заяви позивача слугували відсутність відповідно документів, де вказано батьківство заявника, та рішення суду про проживання дітей, а не непідтвердження поданими ним документами факту перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Крім цього, в оскаржуваних рішеннях не конкретизовано стосовно яких дітей у поданих документах не вказано батьківство позивача, і стосовно яких необхідно було ним подати ним судове рішення про проживання дітей.

Тобто ці рішення є нечіткими і не відповідають принципу юридичної визначеності.

Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

У позовних вимогах позивач просить зобов`язати відповідача надати йому відстрочку від призову під час мобілізації на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».

Абзацом першим частини четвертої статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відтак суд може зобов`язати відповідача прийняти рішення про зобов`язання відповідача прийняти рішення про його відстрочку лише в тому випадку, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відтак діти вважаються такими, які перебувають на утриманні кожного з батьків.

Тому в разі наявності трьох дітей віком до 18 років військовозобов`язаний має право на відстрочку за пунктом 3 частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ.

Суд встановив, що позивач має двох рідних малолітніх дітей: ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвами про народження від 23.03.2023 серія НОМЕР_2 і від 02.07.2021 серія НОМЕР_4 відповідно.

Водночас згідно з Актом обстеження фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , затвердженого Новобузьким міським головою 21.06.2024, та з посвідченням НОМЕР_5 , виданим 31.08.2023 управлінням соціального захисту населення Баштанської районної державної адміністрації, сім`я позивача має такий склад:

дружина ОСОБА_4 ;

син ОСОБА_9 ;

падчерка ОСОБА_7 ;

син ОСОБА_9 .

Тобто у складі сім`ї позивача є троє малолітніх дітей, двоє з яких є його рідними і перебувають на його утриманні.

ОСОБА_7 є малолітньою падчеркою позивача, а саме: донькою його дружини від першого її шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.03.2024 серія НОМЕР_1 .

Таким чином, позивач може мати право на відстрочку за пунктом 3 частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ лише у тому разі, якщо малолітня падчерка перебуває на його утриманні, і він не має заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно з частиною першою статті 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, позивач перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4 , має право на участь у вихованні її доньки ОСОБА_2 (за умови проживання однією сім`єю). Водночас обов`язок щодо її утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо у падчерки немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 160/11228/23.

Згідно зі свідоцтвом про народження від 28.03.2024 серія НОМЕР_1 рідним батьком падчерки позивача є ОСОБА_5 .

Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Другого ВДВС у Баштанському районі Миколаївської області станом на 01.06.2024 ОСОБА_5 має заборгованість зі сплати аліментів, з березня 2020 року по травень 2024 року їх він не сплачував.

З наведеного слідує, що рідний батько ОСОБА_2 не надає їй належного утримання.

Однак, у позовній заяві позивач нічого не зазначив про відсутність можливості надавати належне утримання його падчерці її матір`ю, дідом та / або бабою. У матеріалах справи відсутні відповідні докази.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки позивач не надав суду достатні докази, які свідчили б про відсутність з поважних причин у матері, діда та / або баби падчерки можливості надавати їй належне утримання, тому позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення, яким надати йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» задоволенню не підлягають.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією до платіжної інструкції від 08.08.2024 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 3633,60 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову з трьома основними позовними вимогами немайнового характеру.

Проте, відповідач не є бюджетною установою, а отже і розпорядником бюджетних коштів. Відповідно до абзацу першого пункту 57 Порядку № 560 він створений при ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак судовий збір підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) до Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо несвоєчасного розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та ненадання йому копій (витягів) протоколів комісії від 02.07.2024 № 8 і від 23.07.2024 № 14 в частині, що його стосується.

3. Визнати протиправними і скасувати рішення Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлені протоколами засідання від 02.07.2024 № 8 і від 23.07.2024 № 14, в частині відмови у наданні (оформленні) ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

4. Зобов`язати Комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) від 11.07.2024 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) судовий збір у розмірі 3633 (Три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 10 жовтня 2024 року