Справа № 646/372/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 р.Справа № 646/372/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Федюка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Сіренко Ю.Ю., вул. Українська, 15, м. Харків, Харківська, 61010, повний текст складено 23.08.24 року по справі № 646/372/23

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції

третя особа заступник командира 4 роти 3 батальйону капітан поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Гармаш Павло Юрійович

про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області, третя особа: заступник командира 4 роти 3 батальйону капітан поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Гармаш Павло Юрійович, в якій просив суд:

- поновити строк на оскарження Постанови серія ЕАР №6374481 від 06.01.2023 р.;

- скасувати Постанову серія ЕАР №6374481 від 06.01.2023 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Накладення адміністративного стягнення вважає незаконним, а вказану постанову такою, що підлягає скасуванню, виходячи із наступних міркувань.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що обставини зазначені в постанові є надуманими та не підтвердженими жодними достатніми, належними та допустимими доказами, так як дійсно ОСОБА_1 29.12.2022 року об 11 год 30 хв. по вулиці Клочківська, поблизу будинку № 109, в місті Харкові був зупинений співробітниками патрульної поліції.

Перевіривши документи, патрульні поліцейські запропонували позивачу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Позивач пересів в транспортний засіб патрульних поліцейських і поїхав з ними до наркотичного диспансеру на АДРЕСА_1 .

В наркотичному диспансері при первинному огляді, лікарі не виявили у позивача наркотичного сп`яніння і позивач надав інші аналізи, результат по яких був отриманий ним згодом, що підтверджується висновком № 1942. Після здачі позивачем аналізів, патрульні надали йому Повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, в якому зазначили адресу наркотичного диспансеру АДРЕСА_1 з пояснень поліцейських, позивач зрозумів, що йому необхідно з`явитись 06.01.2023 р. о 9 годині 00 хв., отримати результати аналізів і залежно від результатів буде вирішено питання, чи притягати його до адміністративної відповідальності чи ні. Позивач з`явився в зазначений час в зазначене місце, але там не знайшов співробітників патрульної поліції які надавали йому Повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції.

Потім позивач ще почекав пів години і в 9.30 пішов. 17.01.2023 року на пошті позивачем було отримано листа, в якому знаходилась Постанова серія ЕАР №6374481 від 06.01.2023 року, тобто постанову було складено за його відсутністю та за адресою знаходження наркологічного диспансеру: АДРЕСА_1 , а не за місцем зупинки транспортного засобу. Також, 03.01.2023 року, позивачем було отримано постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 18.08.2022 року по справі № 643/2114/22, відповідно до якої позивача було позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Після чого, на вказану постанову було подано апеляційну скаргу разом і з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 643/2114/22 від 18.08.2022 року. Постановою Полтавського апеляційного суду від 19.09.2023 року було скасовано Постанову Октябрського районного суду м. Полтави про позбавлення ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просив скасувати Постанову серія ЕАР №6374481 від 06.01.2023 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області, третя особа: заступник командира 4 роти 3 батальйону капітан поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Гармаш Павло Юрійович про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення - відмовлено.

Постанову серії ЕАР № 6374481 від 06.01.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, - залишено без змін.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що підставою для складання Постанови серія ЕАР №6374481 від 06.01.2023 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП послугував протокол серії ААБ № 293508 від 03.02.2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та постанова Октябрського районного суду міста Полтава від 18.08.2022 року.

Проте, постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2022 року скасовано. Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно мене за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в моїх діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження викладеного до суду першої інстанції надавалась відповідна заява та було долучено до матеріалів справи в якості доказів постанова від 19 вересня 2023 року Полтавського апеляційного суду по справі № 643/2114/22.

Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, скориставшись своїм правом надало до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що маючи персональні дані позивача, поліцейські скористалися базою з переліком осіб, що позбавлені права керування, яка є складовою інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» та переглянули наявність діючої санкції у вигляді позбавлення права керування у позивача.

Отже, на момент винесення оскаржуваної постанови, поліцейські мали беззаперечні фактичні дані, що свідчать про керування позивачем транспортного засобу, будучи позбавленим права керування.

Також, представник управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, звертає увагу суду на відеозапис «Розгляд справи», що долучений до відзиву на позовну заяву. З 01 год. 32 хв. (тайм-код на відеозаписі) проводиться розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

В ході розгляду справи позивачем були надані усні пояснення з яких стає зрозумілим, що позивач був обізнаний про застосоване до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування та говорить, що ніби то, поновив строк та подав апеляційну скаргу на рішення Октябрського районного суду міста Полтави в справі № 643/2114/22 від 18.08.2022. Однак, як слідує з тексту позовної заяви, позивач вказує, що подав апеляційну скаргу лише 10.01.2023.

Правова система та правові механізми повинні маги свою гнучкість, наприклад, поновлення процесуальних строків, але таке поновлення та в подальшому скасування судових рішень, які деякий проміжок часу набрали законної сили, не повинно скасувати інших рішень суб`єктів владних повноважень, що були винесені на основі скасованих в майбутньому судових рішень, так як це об`єктивно руйнує принцип правової визначеності.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції відповідь на відзив в якому зазначає, що після 06.01.2024 ним було апеляційну скаргу на рішення Октябрського районного суду м. Полтава, з подачею клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження.

Дане клопотання була задоволено Полтавським апеляційним судом. Цей факт також вказує на те, що позивач не знав про прийняте рішення Октябрського районного суду міста Полтави, яке було незаконним, та скасовано Постановою Полтавського апеляційного суду від 19.09.2023 р. Кваліфікаційною ознакою за ч.4 ст. 126 КУпАП є наявність вини за ст. 130 КУпАП. На момент розгляду справи судом ця ознака була відсутня.

Таким чином, на переконання позивача доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

09.10.2024 року представником відповідача надані до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення, в яких зазначено, що в поліцейських була інформація про те, що водій транспортного засобу, яким керував позивач, раніше був притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП та був позбавлений права керування.

З урахування вищевказаної інформації, в поліцейських була інформація, що свідчила про те, що водій транспортного засобу Тоуоіа Сатгу, реєстраційний номер, НОМЕР_1 , можливо, вчиняє адміністративне правопорушення, а саме керує транспортним засобом будучи позбавленим права керування.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що зі змісту оскаржуваної постанови 29.12.2022 року об 11 год 30 хв. по вулиці Клочківська, поблизу будинку № 109, в місті Харкові ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік постановою Октябрського районного суду міста Полтави від 18.08.2022 року, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова серія ЕАР №6374481 від 06.01.2023 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП є законною та обгрунтованою.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1 ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, № 1306 (далі також ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно п.п. а), б) ґ) п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно із змістом ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та, на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Разом із тим згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Вказані правові висновки наведено у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 415/123/17.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. Також Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов`язковою і має передувати такому розгляду справи.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що підстав для зупинки його транспортного засобу та витребовування його документів не було.

Так, пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліції» визначено підстави для зупинки транспортного засобу. Зокрема, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Вказаною нормою визначений вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до приписів статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

При цьому вимозі працівника поліції щодо пред`явлення для перевірки, визначеного п. 2.1 ПДР України переліку документів, обов`язково має передувати порушення водієм ПДР України, скоєння дорожньо-транспортної пригоди або інші підстави, передбачені статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.03.2019 року в адміністративній справі № 686/11314/17 та від 29.04.2020 в адміністративній справі № 201/16607/16-а.

Доводи представника відповідача викладені у додаткових поясненнях, щодо в поліцейських була інформація, що свідчила про те, що водій транспортного засобу Тоуоіа Сатгу, реєстраційний номер, НОМЕР_1 , можливо, вчиняє адміністративне правопорушення, а саме керує транспортним засобом будучи позбавленим права керування, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідачем не надано до суду такої інформації та в поясненнях зазначено, що надати до суду відповідні докази не вбачається за можливе.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що відповідачем не наведено підстав зупинки транспортного засобу позивача, які відповідають приписам визначеним у статті 32 Закону України «Про Національну поліцію».

Щодо доводів позивача стосовно розгляду адміністративної справи не за місцем вчинення адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема частини 1, 2, 3 і 5 статті 122КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 розділу І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 5 статті 122 КУпАП.

За пунктом 1 та 2 розділу III Інструкції № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що справа про адміністративне правопорушення відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов до висновку, що посадова особа Національної поліції за вимогами статті 258 КУпАП та Інструкції № 1395 зобов`язана розглядати справу про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та виносити постанову саме на місці вчинення адміністративного правопорушення, оскільки, справа про накладення адміністративного стягнення за ст. 126 КУпАП у відповідності до зазначених норм не може розглядатися інспектором за місцем розташування наркологічного диспансеру. Вимоги зазначених норм не передбачають перенесення розгляду справи до іншого місця.

З матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що після здачі позивачем аналізів в наркологічному диспансері, патрульні надали позивачу Повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції , в якому зазначили адресу наркотичного диспансеру АДРЕСА_1 .

Позивач наголошує, що з пояснень поліцейських, він зрозумів, що йому необхідно з`явитись 06.01.2023 р. у 9 годині 00 хв., отримати результати аналізів і залежно від результатів буде вирішено питання, чи притягати його до адміністративної відповідальності чи ні.

Проте, коли позивач з`явився в зазначений час в зазначене місце, то там не знайшов співробітників патрульної поліції які надавали Повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, почекавши до 9 год 30 хв. позивач пішов.

17.01.2023 року засобами поштового зв`язку позивачем було отримано листа в якому знаходилась Постанова серія ЕАР №6374481, інших документів чи матеріалів конверт не містив.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 29.12.2023 року об 11.38, в м. Харкові вул. Клочківськаї 09, водій керував тз, який мав технічні несправності по вул. Клочківська та був позбавлений права керування тз, рішення 643/2114/22 від 18.08.2022 р. октябирський PC м. Полтова. Правопорушення зафіксовано на відеореєстратор Хіамі уі. б/к 472928, 471771, iphone, чим порушив п. 2.1.а ПРД - Керування Т/3 особою, позбавленою права керування Т/3, ст. 126, ч. 4. Накласти штраф 20400 грн. До постанови додаються: відеофіксація, фото, повідомлення.

Відповідно до ст. 276 КУАпП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, (положенню частини першої статті 276 дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. N 5-рп/2015) Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81,121 -126.1271 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, після оголошення того, яка справа підлягає розгляду та хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку відповідачем оскаржувана постанова складена за відсутності позивача, отже порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності та права позивача передбачені ст. 268 КУпАП.

Дійсно, матеріали справи свідчать, що відповідачем 29.12.2022 року було розпочато розгляд адміністративної справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, який в подальшому було перенесено на 06.01.2023 року та розглянуто за адресою розташування наркологічного диспансеру без участі особи, яка вичинила адміністративне правопорушення.

Отже, постанова була прийнято 06.01.2023 р. в 10 гадині 09 хв. в м. Харкові, вул. Ахієзирів, 18 А, за відсутністю позивача, за адресою знаходження наркологічного диспансеру.

Місце зупинки відповідно до оскаржуваної постанови, м. Харків, вулиця Клочківська, місце реєстрації позивача співпадає з місцем реєстрації транспортного засобу: м. Харків, вул. Москалівська, 21 кв. ЗА. (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1 ).

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена не на місці вчинення правопорушення, а за місцем розташування наркологічного диспансеру, що не передбачено нормами діючого законодавства, та є порушенням відповідачем порядку розгляду справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що дійсно на момент зупинки позивача, патрульні поліцейські встановили, що постанова Октябрського районного суду міста Полтава у справі 643/2114/22 від 18.08.2022 року, якою ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортними засобами - набрала законної сили.

Проте, постановою Полтавського апеляційного суд від 19.09.2023 року постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2022 року - скасовано.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Більше того, на підтвердження викладеного до суду першої інстанції позивачем надавалась відповідна заява та було долучено до матеріалів справи в якості доказів постанова від 19 вересня 2023 року Полтавського апеляційного суду по справі № 643/2114/22.

Таким чином, беручи до уваги, що постанова Октябрського районного суду міста Полтава у справі 643/2114/22 від 18.08.2022 року, була скасована, колегія суддів дійшла висновку, що постанова серія ЕАР №6374481 від 06.01.2023 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зробив помилкові висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2024 року по справі № 646/372/23, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. згідно з квитанцією № від 27.01.2023 року, при зверненні з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції сплачено судовий збір в сумі 2684 грн. 00 коп. згідно з квитанцією № від 24.05.2023 року та при зверненні з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 40 коп. згідно з квитанцією № 7227-7626-5736-8484 від 02.09.2024 року.

Національна поліція України центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічного порядку та громадської безпеки. Діяльність Національної поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ згідно із законом.

Систему Національної поліції складають центральний орган управління Національною поліцією та територіальні органи Національної поліції. До складу апарату центрального органу управління Національної поліції входять організаційно поєднані між собою структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника Національної поліції, а також виконання покладених на Національну поліцію завдань.

Такими підрозділами є: кримінальна поліція, патрульна поліція, органи досудового розслідування, поліція охорони, спеціальна поліція, КОРД, поліція особливого призначення, поліція превенції (з 2018 року), поліція тактико-оперативного реагування, академія патрульної поліції.

Патрульна поліція підрозділ Національної поліції, який цілодобово патрулює міста України, забезпечує громадський порядок та безпеку, першим реагує на повідомлення про правопорушення і надзвичайні події, надає поліцейські послуги, первинну медичну та невідкладну допомогу громадянам, забезпечує безпеку дорожнього руху, розглядає справи про адміністративні правопорушення і застосовує засоби адміністративного впливу до правопорушників, організовує заходи безпеки на місці ДТП, оформлення необхідних документів.

Департамент патрульної поліції міжрегіональний територіальний орган Національної поліції України, який складається зі структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і його територіальних (відокремлених) підрозділів.

Отже, Департамент патрульної поліції, що знаходиться за адресою вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, - є особою з якої слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем у даній справі.

Враховуючи те, що апеляційна скарга судом задоволена, тому відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 4129 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2024 по справі № 646/372/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції третя особа заступник командира 4 роти 3 батальйону капітан поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Гармаш Павло Юрійович про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову серія ЕАР №6374481 від 06.01.2023 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на судовий збір в загальній сумі 4129 (чотири тисячі сто двадцять дев`ять) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 09.10.2024 року