Справа № 613/1488/24
Суддя: Сеник О. С.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №-613/1488/24 Провадження №-2-а/613/14/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сеник О.С.,

за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,

представника позивача Прокоп`єва К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Богодухові адміністративну справу № 613/1488/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 401/5098-п від 27.08.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач ОСОБА_1 з 23.10.2002 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . З моменту постановки на облік у нього не змінилось жодних облікових даних, які потребували повідомлення відповідачу. Позивач має військово-обліковий документ установленого зразку. 21.08.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою вклеювання штрих-коду, однак, позивачу було повідомлено, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення № 401/5034 від 21.08.2024 за ч.3 ст.210-1 КУПАП, який було йому вручено під підпис.

За змістом оскаржуваної постанови, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слугувало те, що він не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3633-ІХ свої облікові дані через ЦНАП, електронний кабінет призовника або у ІНФОРМАЦІЯ_6 , а відтак, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено документів (окрім паспорту, коду ОСОБА_1 та витягу з ІКС «Оберіг»), на підставі яких можливо було б зробити висновок про наявність або відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. У протоколі також відсутні відомості про час і місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Також, при прийнятті оскаржуваної постанови не враховано положення примітки до ст.210-1 КУпАП, згідно з якою положення цієї статті не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних останніх шляхом інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателем яких є державні органи.

Як зазначено у протоколі та в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто, у відповідача наявна інформація про позивача, що підтверджується витягом з ІКС «Оберіг», персональні та службові дані позивача містяться в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних та резервістів. Ані у протоколі, ані в оскаржуваній постанові не зазначено, які саме відомості про позивача були відсутні у відповідача і які відомості про себе ОСОБА_1 зобов`язаний був оновити. У тексті оскаржуваної постанови не зазначено будь-яких доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.

До протоколу не долучено відомостей про неможливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних військовозобов`язаного ОСОБА_1 шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних тощо, держателями яких є державні органи.

Враховуючи відсутність доказів, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а також положення примітки до ст.210 КУпАП, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закриттю.

Крім того, вказує, що фактично розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не відбулося, права та обов`язки йому ніхто не роз`яснював, йому було лише вручено постанову про адміністративне правопорушення. При цьому, відповідачем не надано доказів на підтвердження повноважень особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення стосовно позивача.

Відповідач у поданому письмовому відзиві на позовну заяву заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, справу розглянути за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Пояснив, що згідно з Єдиним Державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 . 21.08.2024 під час звернення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань вклеювання він-коду до військового квитка, посадовими особами відповідача відповідно до даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було виявлено факт того, що позивачем, всупереч вимогам абз.4 п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі по тексту Закон № 3633-ІХ), який набрав чинності 18.05.2024, ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», не було уточнено персональні дані, що підтверджується витягом з ІКС «Оберіг».

Так, всупереч вимогам абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі по тексту Закон № 3633-ІХ), який набрав чинності 18.05.2024, ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ОСОБА_1 здійснив уточнення даних 21.08.2024 при особистій явці, тобто, поза межами 60-деннного строку з дня набрання чинності Законом № 3633-ІХ (16.07.2024). На момент звернення позивача у витягу з ІКС «Оберіг» у графі «Звірка даних» не зазначено дати уточнення персональних даних, що підтверджує факт невиконання позивачем обов`язку, покладеного на нього Законом № 3633-ІХ. На даний час у позивача в ІКС «Оберіг» зазначено «звірка даних при особистій явці 21.08.2024 та 01.09.2024».

У зв`язку з викладеним, 21.08.2024 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 солдатом ОСОБА_2 було складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, який містить суть адміністративного правопорушення та повністю відповідає вимогам Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МОУ № 3 від 01.01.2024. Повноваження ОСОБА_3 на складення відповідних протоколів регламентовано наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.03.2024 № 86. Протокол було складено у присутності позивача, ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, визначені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, роз`яснено та вручено під підпис другий примірник протоколу. У протоколі було вказано дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Після ознайомлення з протоколом у позивача були відсутні будь-які пояснення про причини неуточнення своїх облікових даних та не було зауважень щодо змісту протоколу. Наявність підпису позивача у протоколі свідчить про визнання ним вчиненого правопорушення. Отже, твердження позивача про складання протоколу без його присутності не відповідає дійсності, процедура складення протоколу порушена не була.

Оскільки у діях позивача наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, уповноваженою посадовою особою було правомірно складено адміністративний протокол стосовно ОСОБА_1 , а 27.08.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 обґрунтовано було винесено постанову № 401/5098-п про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, яку ОСОБА_1 особисто отримав 27.08.2024 у приміщенні РТЦК.

Вказано, що примітка до ст.210 КУпАП не може бути застосована у даному випадку, оскільки саме на позивача законодавством покладено обов`язок вчинити певні дії уточнити свої персональні дані у встановлений законом строк, які могли бути вчинені лише ним особисто. Відповідач, як держатель Єдиного державного реєстру призовників, може лише перевірити факт уточнення даних, однак, обов`язок такого уточнення покладається саме на позивача.

Враховуючи викладене, військовозобов`язаний ОСОБА_1 допустив порушення правових норм, передбачених абз. 7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а відтак, оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у поданому до суду письмовому відзиві просив суд розглянути справу за його відсутності.

Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 21.08.2024 оператором відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_5 солдатом ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 401/5034 стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що під час перевірки в ІНФОРМАЦІЯ_2 відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 . Так, старший солдат запасу ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особливий період, в порушення вимог абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 4 п.1 ст.2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 3633-ІХ, абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3633-ІХ свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

27.08.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 401/5098-п, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000 грн. за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абз. 4 пункту 1 частини ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-ІХ під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Судом встановлено, що відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 03.05.2001, ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку з 23.10.2002 у ІНФОРМАЦІЯ_4 , має військове звання «старший солдат». У військовому квитку наявний запис про присвоєння позивачу ВІН № 04 та відповідна наклейка зі штрих-кодом.

Відповідно до витягу з ІКС «Оберіг» за ідентифікатором військовозобов`язаного НОМЕР_2 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата введення інформації про особу в систему 11.09.2020, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , вид обліку рядовий, сержантський і старшинський склад запасу, сімейний стан неодружений, місце народження смт Гути, звання старший солдат, картотека обліку картотека вільних залишків, підкартотека обліку підлягають призову на військову службу під час мобілізації, код ВОС старший водій, група обліку всі види ЗСУ, родів військ і служб, для яких не визначені особливі вимоги щодо проходження військової служби, дата введення інформації про особу в систему 11.09.2020.

Крім того, відповідачем разом із відзивом надано інший витяг з ІКС «Оберіг» за ідентифікатором військовозобов`язаного НОМЕР_2 щодо ОСОБА_1 , в якому наявні ті самі персональні дані ОСОБА_1 , і єдине, чим вони відрізняються у другому витязі наявні відомості про звірку контактних даних - 01.09.2024, та відомості про звірку даних при особистій явці 21.08.2024.

У вказаних витягах відсутні відомості щодо обліку ОСОБА_1 як порушника військового обліку.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач володіє щодо нього певними обліковими даними.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень, зокрема, критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд зауважує, що норма ст. 210-1 КУпАП є бланкетною, та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Разом з тим, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, в оскаржуваній постанові відсутні.

Суд вказує, що як в оскаржуваній постанові, так і у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (як зазначено у постанові, факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію ОСОБА_1 виявлено в ході бесіди, з наданих та наявних документів, під час перевірки документів у ІНФОРМАЦІЯ_4 відомостей (персональних та службових даних), узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом із відзивом на позовом на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідачем було надано 2 витяги з ІКС «Оберіг», які відрізняються лише наявністю у другому витязі дати звірки контактних даних 01.09.2024 та звірки даних при особистій явці 21.08.2024.

Таким чином, з наданих доказів не вбачається, які саме персональні дані були оновлені ОСОБА_1 з порушенням строку, передбаченого Законом № 3633-ІХ та абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Інших доказів на підтвердження фактичних підстав для висновку про порушення ОСОБА_1 вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 4 пункту 1 частини ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-ІХ, відповідачем не надано.

При цьому, один з витягів містить дату звірки 01.09.2024, тобто, в силу наявності у ньому цієї дати не був доказом при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 27.08.2024.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами свого висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та як наслідок - наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч.5, 8, 9 ст.5 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Разом з тим, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

З наданих ІНФОРМАЦІЯ_2 доказів не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП (у розумінні примітки до ст.210 КУпАП).

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що примітка до ст. 210 КУпАП не застосовується до спірних відносин, та приходить до висновку про те, що за даних умов відповідачем не доведено наявності підстав для накладення на ОСОБА_1 штрафу за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Твердження відповідача про те, що проставленням підпису в постанові позивач визнав факт вчинення ним адміністративного правопорушення, є безпідставними, оскільки в оскаржуваній постанові ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив лише отримання копії постанови.

Крім того, суд зауважує, що в силу ст.255 КУпАП право на складення протоколів про адміністративне правопорушення мають саме уповнвоажені посадові особи відповідних органів. Разом з тим, відповідачем не надано доказів наявності повноважень на складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у особи, яка склала такий протокол стосовно ОСОБА_1 ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувана постанова наведеним вимогам не відповідає, оскільки прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП (зокрема, без урахування положень примітки до ст. 210 КУпАП), необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення, а відтак, підлягає скасуванню.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи позивача та відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку із задоволенням позову суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 605,60 гривень.

Керуючись статтями 2, 6-9, 72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.08.2024 № 401/5098-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя О.С. Сеник