Справа № 420/24773/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, у якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №4546 від 19 червня 2024 року, яким було притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності, та накладено 2 (два) дисциплінарних стягнення "ДОГАНА".

Адміністративний позов сформований в системі «Електронний суд» 05.08.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.06.2024 року було видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 4546, яким його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено одразу 2 (два) дисциплінарних стягнення "ДОГАНА". Позивачу стало відомо про це в той момент, коли з військової частини НОМЕР_2 надіслали копію витягу із вищезазначеного наказу, а саме 03.07.2024 року.

Вважаючи протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_2 №4546 від 19.06.2024 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Доводи позову мотивовані тим, що оскаржений наказ є необґрунтованим, оскільки не містить підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності, а лише перелічує низку статей чинного законодавства України, які позивач не порушував.

Крім того позивач вказує, що командування в/ч НОМЕР_2 таким чином переслідує його за звернення до вищого керівництва ЗСУ та компетентних правоохоронних органів, що є його конституційним правом.

Разом із позовом позивачем надано лист-відповідь Військової частини НОМЕР_2 від 03 липня 2024 року вих. № 3-19/2/7801, яким на адресу позивача засобами електронного зв`язку надіслані копії документів, зокрема, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 19 червня 2024 року №4546 «Про притягнення до дисциплінарної та адміністративної відповідальності військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 ».

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 05.08.2024 року (03-04.08.2024 року вихідні дні), при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд дійшов висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, який обчислюється з дати, коли позивач дізнався та отримав оскаржений наказ.

Ухвалою суду від 12.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

02.09.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, який надійшов засобами поштового зв`язку.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.

Так, відповідач посилається на те, що відповідно до ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Проте, як зазначено у відзиві, солдат ОСОБА_1 порушив порядок звернення до безпосереднього командира, відтак командиром військової частини НОМЕР_2 було реалізовано дискреційні повноваження у відповідь на порушення військової дисципліни військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до резолюцій командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_3 на запитах Р. ОСОБА_1 вх. №1947/3-18/1 від 13.06.2024 року та вх. №1946/3-18/1 від 13.06.2024 року на солдата ОСОБА_1 доручено накласти дисциплінарне стягнення «ДОГАНА», доручено начальнику відділення персоналу штабу підготувати проект наказу та наказано командирам підрозділів роз`яснити порядок звернення військовослужбовцям до командирів.

Відповідач стверджує, що позивачем не надано підтвердження звернення із зазначених у запитах питань до безпосереднього командира та не зазначено причини порушення порядку звернення військовослужбовця у порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а отже накладення дисциплінарного стягнення на позивача є обґрунтованим, а наказ військової частини НОМЕР_2 №4546 від 19.06.2024 року - правомірним.

Додатково у відзиві зазначено про відсутність предмету спору, з огляду на відсутність підтверджуючих документів вчинення зі сторони військової частини НОМЕР_2 будь-яких протиправних дій чи бездіяльності, а також підстав для задоволення позовних вимог.

10.09.2024 року позивачем подано відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що у відзиві відповідач підтвердив, що його (позивача) притягли до дисциплінарної відповідальності тільки через те, що до військової частини надійшли запити. При цьому, відповідач перелічує норми чинного законодавства у сфері звернень громадян, і зазначає те, що анонімні звернення не розглядаються (натякаючи на те, що звернення/запити були мабуть визнані анонімними), що позивач заперечує. Позивач вказує, що стосовно питань, зазначених у запитах, він неодноразово звертався до свого безпосереднього командира, який мабуть не доповів про це командування.

Щодо підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач апелював посиланням відповідача на ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України посиланням на ст. 110 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, де зазначено, що усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів.

Таким чином позивач наголошує на порушення відповідачем його конституційного права на звернення та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Так, судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.10.2023 року №297, солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника Генерального штабу (по особовому складу) від 06 жовтня 2023 року №435-РС, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та наказано вважати таким, що з 11 жовтня 2023 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків. Військовослужбовця наказано рахувати таким, що залучається до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Запорізькій області.

Відповідно цього наказу позивача зараховано на посаду оператора відділення виявлення безпілотних літальних апаратів мультироторного типу взводу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_2 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №336 від 19.11.2023 року, солдата ОСОБА_1 , оператора відділення виявлення безпілотних літальних апаратів мультироторного типу взводу радіоелектронної боротьби, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №199-РС від 18 листопада 2023 року на посаду водія-радіотелефоніста 5 відділення безпілотних авіаційних комплексів 2 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , з 19 листопада 2023 року переміщено на цю посаду.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №10 від 10.01.2024 року, солдата ОСОБА_1 , водія-радіотелефоніста відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , на підставі наказу (по особовому складу) №10-РС від 10 січня 2024 року, переміщено на посаду майстра 6 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 з 10 січня 2024 року.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №29 від 29.01.2024 року, солдата ОСОБА_1 , майстра 6 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №26-РС від 26 січня 2024 року на посаду оператором відділення управління командира мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , з 29 січня 2024 року переміщено на цю посаду.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №167 від 14.06.2024 року, вважається таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі оперативно-тактичного угрупування Донецьк, з метою (бойових, спеціальних) завдань, солдат ОСОБА_1 , оператор відділення управління командира мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , призначений наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) №316-РС від 04 червня 2024 року на посаду номер обслуги розвідувального взводу військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 військової частини НОМЕР_6 .

Відповідно цього наказу, позивач справи та посаду здав і вибув до нового місця-служби - м. Подільськ Одеської області та з 14.06.2024 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

19.06.2024 року командиром військової частини НОМЕР_2 прийнятий наказ № 4546 «Про притягнення до дисциплінарної та адміністративної відповідальності військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 », яким, відповідно до пункту 4, за неналежне виконання своїх службових обов`язків та порушення вимог статей 11, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зважаючи на попередню поведінку військовослужбовця, керуючись статтею 53 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення, передбачене пунктом «б» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - «ДОГАНА», військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , зокрема, 4.2. Оператора мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 ; 4.3. Оператора мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із наказом від 19.06.2024 року № 4546 в частині, що його стосується (п.п. 4.2, 4.3), позивач звернувся до суду з даним позовом.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, згідно з наказом від 19.06.2024 року № 4546, слугували наступні обставини.

13.06.2024 року за вх. № 1946/3-18/1 до військової частини НОМЕР_2 надійшов запит ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_7 ; адреса для листування (для надання відповіді): ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з проханням: «Повідомте інформацію щодо того, з якої конкретно дати я, солдат ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), проходжу військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Також повідомте інформацію щодо того, чи проходив я військову службу з дати 22.03.2024 по дату 10.06.2024. Окремо зазначте інформацію щодо усіх дат, коли я виконував бойові (спеціальні) завдання, а також повідомте інформацію щодо того, чим конкретно (де конкретно) зафіксована така інформація. При наявності документів, а також при можливості надати копії таких підтверджуючих документів - прошу надати їх копії».

Відповідь позивач просив надати на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Одночасно разом із відповіддю просив надати копію цього запиту (а.с. 37).

На вказаному запиті від 13.06.2024 року вх. № 1946/3-18/1 наявна резолюція «за порушення порядку звернення притягнути до дисциплінарної відповідальності « Догана », «НВП - в наказ», «командиру під-лу роз`яснити порядок звернення».

Також 13.06.2024 року за вх. № 1947/3-18/1 до військової частини НОМЕР_2 надійшов запит ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_7 ; адреса для листування (для надання відповіді): ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з проханням надати копію його скарги, про яку зазначається в наказі командира військової частини НОМЕР_2 № 2438 від 22.03.2024 р., а також копію рапорту № 3/20/2/9043 від 22.03.2024 р., який було складено майором ОСОБА_8 , який займає посаду старшого офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , про який зазначається у вищезазначеному наказі.

У першому абзаці запиту пояснюються підстави запитування вказаних документів, а саме: «в наказі командира військової частини НОМЕР_2 , № НОМЕР_8 від 22.03.2024 р. зазначено те, що притягнення мене, солдата ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до дисциплінарної відповідальності відбулось на основі, якоїсь моєї скарги, та рапорту № 3/20/2/9043 від 22.03.2024 р., який було складено майором ОСОБА_8 , який займає посаду старшого офіцера відділення морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 ».

Відповідь позивач просив надати на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Одночасно разом із відповіддю просив надати копію цього запиту (а.с. 36).

На вказаному запиті від 13.06.2024 року вх. № 1947/3-18/1 наявна резолюція «за порушення порядку звернення притягнути до дисциплінарної відповідальності «Догана», «НВП - в наказ», «командиру під-лу роз`яснити порядок звернення».

Згідно доводів відзиву, відповідач посилається на те, що відповідно до ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Проте, як зазначено у відзиві, солдат ОСОБА_1 порушив порядок звернення до безпосереднього командира, відтак командиром військової частини НОМЕР_2 було реалізовано дискреційні повноваження у відповідь на порушення військової дисципліни та притягнуто військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 до дисциплінарної відповідальності.

Оскаржуючи наказ від 19.06.2024 року № 4546 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач посилався, зокрема, на положення ст. 110 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, де передбачено, що усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Розділом І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначені обов`язки, права та відповідальність військовослужбовців.

Відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні обов`язки військовослужбовців визначені у статтях 11-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Так, відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно положень ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачає, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Права військовослужбовців визначені у статтях 18-25 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до ст.ст. 18-19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України. Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідальність військовослужбовців, відповідно до ст.ст. 26-27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, передбачає, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут, у редакції від 04.05.2024 року. чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до ст.ст. 1-2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Стаття 3 Дисциплінарного статуту визначає, що військова дисципліна досягається шляхом:

виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

формування правової культури військовослужбовців;

умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

У відповідності з положеннями ст. 5 Дисциплінарного статуту, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Питання накладення стягнень за порушення військової дисципліни визначені Розділом ІІІ Дисциплінарного статуту.

За приписами ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів). Згідно із ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень передбачає, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (ст. 83 Дисциплінарного статуту).

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (ст. 84 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст. 85 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 затверджений Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Згідно положень Розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Службове розслідування не призначається:

у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг;

якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 87 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Відповідно до ст. 91 Дисциплінарного статуту, заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, службове розслідування щодо порушення дисципліни позивачем не проводилося, що не суперечить положенням ст. 84 Дисциплінарного статуту та Розділу ІІ Порядку №608.

Пунктом 4 оскаржуваного наказу №4546 від 19.06.2024 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх службових обов`язків та порушення вимог статей 11, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зважаючи на попередню поведінку військовослужбовця, та накладено стягнення, передбачене пунктом «б» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, - «ДОГАНА».

Водночас, спірний наказ не містить обґрунтувань, у чому саме проявилось неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків та порушення вимог статей 11, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Стаття 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає загальні обов`язки військовослужбовців.

Стаття 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає загальні обов`язки військовослужбовців рядового складу, а саме: солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення.

Статтями 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено поняття військова дисципліна та зобов`язання кожного військовослужбовця її дотримуватись.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, згідно з наказом від 19.06.2024 року № 4546, слугували наступні обставини.

13.06.2024 року за вх. № 1946/3-18/1 до військової частини НОМЕР_2 надійшов запит ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_7 ; адреса для листування (для надання відповіді): ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з проханням: «Повідомте інформацію щодо того, з якої конкретно дати я, солдат ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), проходжу військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Також повідомте інформацію щодо того, чи проходив я військову службу з дати 22.03.2024 по дату 10.06.2024. Окремо зазначте інформацію щодо усіх дат, коли я виконував бойові (спеціальні) завдання, а також повідомте інформацію щодо того, чим конкретно (де конкретно) зафіксована така інформація. При наявності документів, а також при можливості надати копії таких підтверджуючих документів - прошу надати їх копії».

Відповідь позивач просив надати на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 Одночасно разом із відповіддю просив надати копію цього запиту (а.с. 37).

На вказаному запиті від 13.06.2024 року вх. № 1946/3-18/1 наявна резолюція «за порушення порядку звернення притягнути до дисциплінарної відповідальності «Догана», «НВП - в наказ», «командиру під-лу роз`яснити порядок звернення».

Також 13.06.2024 року за вх. № 1947/3-18/1 до військової частини НОМЕР_2 надійшов запит ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_7 ; адреса для листування (для надання відповіді): ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з проханням надати копію його скарги, про яку зазначається в наказі командира військової частини НОМЕР_2 № 2438 від 22.03.2024 р., а також копію рапорту № 3/20/2/9043 від 22.03.2024 р., який було складено майором ОСОБА_8 , який займає посаду старшого офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , про який зазначається у вищезазначеному наказі.

У першому абзаці запиту пояснюються підстави запитування вказаних документів, а саме: «в наказі командира військової частини НОМЕР_2 , № НОМЕР_8 від 22.03.2024 р. зазначено те, що притягнення мене, солдата ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до дисциплінарної відповідальності відбулось на основі, якоїсь моєї скарги, та рапорту № 3/20/2/9043 від 22.03.2024 р., який було складено майором ОСОБА_8 , який займає посаду старшого офіцера відділення морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 ».

Відповідь позивач просив надати на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 Одночасно разом із відповіддю просив надати копію цього запиту (а.с. 36).

На вказаному запиті від 13.06.2024 року вх. № 1947/3-18/1 наявна резолюція «за порушення порядку звернення притягнути до дисциплінарної відповідальності «Догана», «НВП - в наказ», «командиру під-лу роз`яснити порядок звернення».

Згідно доводів відзиву, відповідач посилається на те, що відповідно до ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Проте, як зазначено у відзиві, солдат ОСОБА_1 порушив порядок звернення до безпосереднього командира, відтак командиром військової частини НОМЕР_2 було реалізовано дискреційні повноваження у відповідь на порушення військової дисципліни та притягнуто військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 до дисциплінарної відповідальності.

Оскаржуючи наказ від 19.06.2024 року № 4546 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач посилався, зокрема, на положення ст. 110 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, де передбачено, що усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності; а також на положення ст. 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, де передбачено, що ніхто не може бути скривджений на службі чи притягнутий до відповідальності за те, що він подав пропозицію, заяву чи скаргу.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Дисциплінарний статут Збройних Сил України містить окремий розділ - розділ V «ПРОПОЗИЦІЇ, ЗАЯВИ ТА СКАРГИ».

Відповідно до ст. 110 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:

прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;

незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Тобто, ст. 110 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачає перелік питань, за якими військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів.

Відповідно до ст. 111 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції.

Згідно ст. 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ніхто не може бути скривджений на службі чи притягнутий до відповідальності за те, що він подав пропозицію, заяву чи скаргу.

Подання скарги військовослужбовцями не звільняє їх від виконання своїх службових обов`язків і наказів командирів (начальників).

Заборонено подавати скаргу під час бойового чергування, перебування у строю (крім скарг, поданих під час опитування військовослужбовців), на варті (вахті), а також у добовому наряді, під час занять.

Відповідно до ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Як встановлено судом, запити від 13.06.2024 року за вх. № 1946/3-18/1 та від 13.06.2024 року за вх. № 1947/3-18/1, з якими позивач звертався до військової частини НОМЕР_2 не стосувались питань, передбачених ст. 110 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а тому посилання позивача на ст. 110 Дисциплінарного статуту у межах спірних правовідносин є безпідставним.

Проте, вирішуючи питання про те, чи є звернення позивача із запитами від 13.06.2024 року за вх. № 1946/3-18/1 та від 13.06.2024 року за вх. № 1947/3-18/1 до командування військової частини НОМЕР_2 порушенням порядку звернення та військової дисципліни, суд звертає увагу на наступне.

Як передбачено ст. 115 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно ст. 5 Закону України "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Стаття 1 Закону України "Про звернення громадян" гарантує, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За визначенням ст. 3 Закону України "Про звернення громадян", під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Дійсно, з наведених у запитах від 13.06.2024 року за вх. № 1946/3-18/1 та від 13.06.2024 року за вх. № 1947/3-18/1 питань позивач, відповідно до ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, міг звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника, проте суд вважає, що адресування вказаних запитів командуванню військової частини НОМЕР_2 не становить порушення військової дисципліни та відповідає положенням статті 115 Дисциплінарного статуту.

Крім того, як вже було зазначено, спірний наказ не містить обґрунтувань, у чому саме проявилось неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків та порушення вимог статей 11, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Суд зазначає, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.

Відповідачем не доведено належними доказами, що позивач своїми діями чи бездіяльністю порушив/допустив невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) № 4546 від 19.06.2024 року, в частин притягнення до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх службових обов`язків та порушення вимог статей 11, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з накладенням стягнення, передбаченого пунктом «б» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, - «ДОГАНА», на позивача (підпункти 4.2 та 4.3 пункту 4) є протиправним, а відтак, підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за звернення до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється з відповідача на користь позивача у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4-9, 72, 74-78, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса для листування: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) № 4546 від 19.06.2024 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 (підпункти 4.2 та 4.3 пункту 4).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса для листування: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211, 20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук