Справа № 400/5787/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 р. № 400/5787/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 08.07.2024 суд, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду, повернув позовну заяву в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 21.10.2020 до 16.12.2023 відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, а також здійснити відповідні перерахунки виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 08.07.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягають у неправильному застосуванні норм закону при призначенні та обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 17.12.2023 відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, а також здійснити відповідні перерахунки виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

На обґрунтування позову зазначено, що позивач з 2009 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та одержує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон № 3723-ХІІ).

З 2020 року позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Як вказано у позові, на порушення норм чинного законодавства, відповідач перевів (фактично призначив) позивача на пенсію за віком, застосувавши середній показник заробітної плати за 2014-2016 роки, тоді як для визначення розміру пенсійної виплати повинен бути застосований показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислений як середній показник за 2017-2019 роки.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, зазначаючи, що у спірних правовідносинах має місце переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення нового виду пенсії. Посилаючись на частину третю статті 45 Закону України № 1058-IV, відповідач вказує, що оскільки відбулося переведення позивача з пенсії державного службовця на пенсію за віком, тобто переведення з одного виду пенсії на інший, а не первинне призначення пенсії, то при перерахунку пенсії застосовується показник середньої заробітної плати, який враховувався під час перерахунку попереднього виду пенсії, тобто за 2014-2016 роки.

У зв`язку з відсутністю заяв учасників справи про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

З 09.04.2009 позивачу була призначена пенсія як державному службовцю за Законом № 3723-ХІІ.

01.09.2020 відповідач автоматично перевів позивача з пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ на пенсію за віком згідно із Законом № 1058-IV.

Обчислюючи позивачу розмір пенсії за віком, відповідач застосував показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, що визнається сторонами.

20.05.2024 позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку її пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2017-2019 роки.

Листом від 03.06.2024 відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку, посилаючись на те, що право на призначення пенсії за віком позивачем реалізовано у 2009 році, тому відсутні правові підстави для повторного призначення одного й того ж виду пенсії, в межах одного й того ж закону із застосуванням середньої заробітної плати за 2017-2019 роки.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону України № 1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

За правилами частини 3 статті 45 Закону України № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV, у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Виходячи з обставин справи, позивач з 2009 року отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України № 3723-XII.

Пенсія державного службовця є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку.

З жовтня 2020 року позивач переведена з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України № 3723-XII, на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України № 1058-IV.

Таким чином, позивач з 2020 року переведена на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону.

Оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, суд дійшов висновку, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України № 3723-XII на пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-IV має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Отже, позивач переведена з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України №3723-XII, на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України № 1058-IV, тобто зміна виду пенсії не відбулась.

Вищенаведене відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в подібних до цієї справи правовідносинах, у постановах від 29 листопада 2022 року у справі № 560/4589/21, від 18 травня 2023 року у справі № 560/19830/21, від 27 червня 2023 року у справі № 500/4392/22.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати (сплачена позивачем сума судового збору), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код: 13844159) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна