Справа № 240/32713/23
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/32713/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 14 липня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що зверталася до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Листом без номера їй було відмовлено у призначенні пенсії з підстав не підтвердження 3-річного періоду постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993. При цьому позивач стверджує, що період її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення на цю дату становить 3 роки 2 місяці 27 днів. Вказана відмова слугувала підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

На адресу суду від ГУ ПФУ в Житомирській області надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити в позові. В обґрунтування відзиву вказав, що позивач двічі зверталася до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Подані заяви за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Чернівецькій області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, якими встановлено, що поданими документами не підтверджено період постійного проживання або роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 3 роки, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах. ГУ ПФУ в Житомирській області лише повідомило позивачеві про прийняті рішення, жодних доказів того, що саме ГУ ПФУ в Житомирській області відмовило позивачеві у призначенні пенсії, немає, тому позов не підлягає задоволенню.

Також від ГУ ПФУ в Житомирській області надійшло клопотання про залучення в якості співвідповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Ухвалою суду залучено до участі у справі в якості другого співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

На адресу суду від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування відзиву вказав, що на момент звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 7 місяць 04 дні, що є недостатнім для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 18.07.2023, видане Житомирською облдержадміністрацією.

Як стверджується позивачем та не заперечується відповідачами, на момент звернення із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, її страховий стаж становить 27 років 09 місяців.

Уважаючи, що на підставі норм ст.55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи вона має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, який зменшується додатково на один рік понад передбачений чиним законодавством, позивач двічі зверталася до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявами про призначення їй такого виду пенсії .

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та рішенням від 03.08.2023 №63 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного для зниження пенсійного віку 3-річного періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та прийнято рішення від 22.08.2023 №63 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного для зниження пенсійного віку 3-річного періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993.

Листом ГУПФУ в Житомирській області від 31.08.2023 №0600-0211-8/91233 повідомлено позивачу про зміст рішення ГУПФУ в Дніпропетровській області.

Підставою для винесення вказаного рішення стало те, що згідно наданих документів не підтверджено період проживання (роботи) позивача на території зони гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993.

При цьому позивач зазначає, що відповідачами безпідставно не взято до уваги той факт, що згідно довідки №536 від 26.06.2023 вона постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 26.04.1986 по 26.08.1986 4 місяці, з 07.1987 по 01.09.1988 1 рік 2 місяці, з 26.09.1988 по 20.12.1989 1 рік 2 місяці 24 дні.

Згідно довідки №192 від 23.09.1996 позивач постійно фактично проживала в селі Устинівка Олевського району Житомирської області з 26.04.1986 по 26.08.1986 4 місяці, з 14.09.1987 по 11.08.1990 3 роки 2 місяці 27 днів.

З 17.10.1988 по 11.07.1990 позивач працювала в Олевській лікарні, що підтверджено записами в трудовій книжці НОМЕР_2 .

З 30.08.1995 по теперішній час проживає в м.Коростені Житомирської області.

Позивач, вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо відмови у призначенні їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною 1 статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відмовляючи у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідачами не заперечується наявність у позивача необхідного загального трудового стажу, який становить 27 років 09 місяців 00 днів.

Проте наголошується, що з 02.01.1990 по 11.07.1990 позивач працювала в Житомирській обласній дитячій лікарні в м.Житомирі, місцезнаходження якої не віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, що не дає права на зарахування цього періоду до періоду проживання на території гарантованого добровільного відселення. Також до страхового стажу позивача не зараховано періоди перебування на обліку в центрі зайнятості з 13.04.1997 по 19.06.1998, оскільки у записі про припинення виплати дату та номер наказу дописано іншим чорнилом та не завірено належним чином.

Відповідачами наголошується, що, не дивлячись на наявність у позивача посвідчення особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії НОМЕР_1 від 18.07.2023, видане Житомирською облдержадміністрацією, документально не підтверджено період її постійного проживання (роботи) станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями відповідачів.

Згідно пункту 2 статті 55 Закону №796-ХІІ особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, але не більше 6 років.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами визнається період постійного проживання позивача на гарантованого добровільного відселення 2 роки 7 місяців 4 дні, що є недостатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна довідка №192 від 23.09.1996 позивач постійно фактично проживала в селі Устинівка Олевського району Житомирської області з 26.04.1986 по 26.08.1986 4 місяці, з 14.09.1987 по 11.08.1990 3 роки 2 місяці 27 днів.

З 17.10.1988 по 11.07.1990 позивач працювала в Олевській лікарні, що підтверджено записами в трудовій книжці НОМЕР_2 .

При цьому суд зазначає, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для отримання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2019 року у справі № 295/1087/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 152/651/17, 25 листопада 2019 року у справі № 464/4150/17, від 27 квітня 2020 року у справі № 212/5780/16-а та від 30 вересня 2020 року у справі №572/1921/17.

Зазначена правова позиція в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховується судом під час вирішення наведеного спору.

Таким чином, наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_3 , виданого Житомирською облдержадміністрацією 18.07.1923, надає право користуватися пільгами, визначеними Законом №796-XII, в тому числі, правом на зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком.

Водночас відповідачами не надано доказів того, що видане позивачу посвідчення визнано недійсним, а наданий позивачу статус скасований.

У даному контексті також слід зазначити, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує, що позивач постійно проживав чи працював на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу, оскільки відповідно до статті 14 Закону №796-XII до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій, належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, що є необхідною умовою для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями статтею 55 Закону №796-XII, а також те, що позивач має початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.08.2023 №63 та відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 .

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

При цьому, чинним законодавством України встановлена можливість подання відповідної заяви про призначення (перерахунок) пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України та визначено екстериторіальний принцип обробки заяв. А тому, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є орган Пенсійного фонду, що розглядав таку заяву, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання саме такого органу Пенсійного фонду повторно розглянути заяву про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

А отже, позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2023 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ч.2 ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Оскільки судом обрано інший спосіб захисту порушеного права, ніж просила позивач, в цій частині позову суд відмовляє.

Згідно із ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Питання відшкодування судового збору вирішується відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м.Житомир, Житомирська обл.,10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (пр. Богдана Хмельницького, 116-а, м.Дніпро, Дніпропетровська обл., 49094, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.08.2023 №63 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2023 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

09.10.24