Справа № 144/1216/24
Суддя: Магдяк Н. І.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 144/1216/24
Провадження № 2-а/144/3/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2024 р.

Теплицький районний суд Вінницької області в складі :

головуючої судді Магдяк Н. І.

за участю секретаря судових засідань Гончарук Т. М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Даценка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в смт. Теплик адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить поновити пропущений строк для оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення №250 від 31 липня 2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень, вказану постанову визнати протиправною та скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що в оскаржуваній постанові вказується, що ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення, яке почалося з листопада 2023 року та закінчилося у липні 2024 року. Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 31 липня 2024 року він отримав особисто в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 02.08.2024 року. Так, 03 липня 2024 року відносно нього старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 - капітаном ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, але в постанові №250 про накладення адміністративного стягнення від 31 липня 2024, постановленій начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_4 , визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000 гривень.

Його не було повідомлено про дату та час розгляду справи. В постанові неправомірно зазначено, що він повідомлений про час, дату розгляду справи про адміністративне правопорушення належним чином, про що начебто свідчить підпис у відповідній графі протоколу. Але в примірнику протоколу про адміністративне правопорушення від 03.07.2024 року, який був йому виданий, складеному відносно нього старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 - капітаном ОСОБА_3 , у відповідній графі не зазначена дата і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, і в графі про повідомлення про дату, час і місце розгляду справи відсутній його підпис. Вважає, що такими діями при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього порушено вимоги ст. ст. 268, 245, 249, 279 КУпАП.

З 19.05.2024 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60- денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.На виконання ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 з`явився 03.07.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте на нього склали протокол за ч. 2 ст. 210 КУпАП за не постановку на облік військовозобов`язаних і зняття з обліку призовників, на той момент, коли не існувало ні норм ст. 210 КУпАП, ні строків виконання обов`язку.Вважає, що він не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП з листопада 2023 року, бо норма ч. 3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що він і зробив 03.07.2024. Тож немає ні події, ні складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП неможливе, бо закон, який погіршує становище, не має зворотної дії. Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Крім того, позивач просить поновити пропущений строк для оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення № 250 від 31 липня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_4 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного штрафу в сумі 17000 грн. Вважає за необхідне визнати причину пропущеного строку для оскарження даної постанови поважною, і поновити строк для оскарження.

Ухвалою судді Теплицького районного суду Вінницької області від 16 серпня 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач, отримавши позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, подав до суду відзив, в якому просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення. Зокрема вказується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з листопада 2023 року та по липень 2024 року не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних за зареєстрованим місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відсутністю військово-облікового документа військовозобов`язаного з відміткою про перебування на військовому обліку у ОСОБА_1 02.07.2024 року позивач особисто прибув для взяття на військовий облік за зареєстрованим місцем проживання до ІНФОРМАЦІЯ_6 та написав заяву про взяття на військовий облік (зареєстрована за вхідним №5013 від 03.07.2024 року). 03.07.2024 року, після прибуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 та у зв`язку з виявленням в його діях порушення правил військового обліку в частині не перебування на військовому обліку за зареєстрованим місцем проживання, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим статтею 210 КУпАП, старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_5 , уповноваженим складати протоколи про адміністративні правопорушення наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №822 від 25.12.2023 року, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (за вхідним №5016 від 03.07.2024 року). За порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 210 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та до цього часу в Україні діє особливий період, тому громадянин ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, про що була прийнята постанова. Звертають увагу суду, що старшим офіцером обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_6 при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було допущено описку, а саме зазначено ч. 2 ст. 210 КУпАП, а не ч. 3 ст.210 КУпАП. При цьому, порушення ОСОБА_1 правил військового обліку в частині неперебування на військовому обліку за зареєстрованим місцем проживання в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки формує склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, тому позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Триваюче правопорушення громадянина ОСОБА_1 розпочалось з листопада 2023 року, коли громадянин ОСОБА_1 , отримавши військове звання офіцерського складу, не прибув особисто для взяття на військовий облік військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_3 та по липень 2024 року не перебував на військовому обліку за зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання, що було виявлено, коли громадянин ОСОБА_1 02.07.2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про взяття його на військовий облік та після виявлення вчинення адміністративного правопорушення та виявлення особи правопорушника було складено протокол за вхідним №5016 від 03.07.2024 р., відтак строки для притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку згідно ст.38 КУпАП не порушені.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представниквідповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 - Даценко В.В. просить в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що є матір`ю ОСОБА_1 , її син продовжує навчатися. 02 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо оновлення військово-облікових даних. Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 . Останній виніс бланк протоколу, сказав сину підписати, говорив що йому нічого не буде. Проте в той день протокол про адміністративне правопорушення виданий не був, а на її вимогу був виданий значно пізніше, без зазначення дати та часу розгляду справи в примірнику, який був виданий ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідка, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . З 17 січня 2003 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з реєстру територіальної громади.

Згідно довідки №1829 від 21 грудня 2023 року, виданої Вінницьким торговельно-економічним інститутом Тросюку А.О. про те, що він у 2023 році вступив до Вінницького торговельно-економічного інституту ДТЕУ, ІІІ-ІV рівня акредитації і навчається на денному відділенні. Термін закінчення навчального закладу 30 грудня 2024 року.

02.07.2024 року позивач ОСОБА_1 особисто прибув для взяття на військовий облік за зареєстрованим місцем проживання до ІНФОРМАЦІЯ_6 та написав заяву про взяття на військовий облік.

03 липня 2024 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказується, що громадянин ОСОБА_1 , отримавши первинне військове звання офіцера запасу згідно наказу МО України від 14.11.2023 року №1407 та в порушення вимог п. 81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 р. (до 05.01.2023 року абз. 18 п. 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 7 грудня 2016 р., (далі- Порядок), особисто не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, внаслідок чого громадянин ОСОБА_1 з листопада 2023 року та по теперішній час не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання та для оформлення військово-облікового документа до цього часу не з`являвся, що має ознаки ухилення громадянина ОСОБА_1 від військового обліку. Внаслідок чого останнім було порушено вимоги абз. 8 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 п.п. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 р. (до 05.01.2023 року абз. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 7 грудня 2016 р.), внаслідок своїх дій громадянин ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення, яке почалося у листопаді 2023 року, коли даний громадянин особисто мав з`явитися для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, та яке закінчилося у липні 2024 року, коли громадянин ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про взяття його на військовий облік, що є порушенням правил військового обліку.

Примірник вказаного протоколу про адміністративне правопорушення був виданий ОСОБА_1 без зазначення місця, часу та дати розгляду справи про адміністративне правопорушення. У протоколі про адміністративне правопорушення вказується, що він складений за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п"ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно з приміткою до статі 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Суд зазначає, що в матеріалах справи, зокрема в оскаржуваній постанові та відзиві відповідача не міститься доказів неможливості держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яким є Міністерство оборони України отримання зазначених у примітці персональних даних.

Відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, має провадитися розгляд справи про адміністративне правопорушення; протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер правопорушення.

Отже, відповідно до викладеного, орган чи посадова особа уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

31 липня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_4 , було винесено постанову № 250 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідно до якої визнано громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Зокрема, зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що згідно відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушенняя за вх. №5016 від 03.07.2024 р. ОСОБА_1 отримав первинне військове звання офіцера запасу згідно наказу МОУкраїни від 14.11.2023 року №1407 та в порушення вимог п. 81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року (до 05.01.2023 року абз. 18 п. 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №921 від 7 грудня 2016 р. (далі- Порядок), особисто не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, внаслідок чого він по теперішній час не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних за задеклерованим (зареєстрованим) місцем проживання та для оформлення військово-облікового документа до цього часу не з`являвся, що має ознаки ухилення громадянина ОСОБА_1 від військового обліку, внаслідок чого останнім було порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 п. п. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 р. (до 05.01.2022 р. абз.2 п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 р.), внаслідок своїх дій громадянин ОСОБА_8 вчинив триваюче правопорушення, яке почалося з листопада 2023 року, коли даний громадянин особисто мав з`явитися для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, та яке закінчилося у липні 2024 року, коли громадянин ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про взяття його на військовий облік, що є порушенням правил військового обліку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України Про альтернативну (невійськову) службу та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно- територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання: які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 нього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Відповідно до абз. 2 пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 р., військовозобов`язані повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 7 ст. 1 Вказаного Закону виконання військового обов`язку, який включає також і дотримання правил військового обліку, громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

Аналогічні положення закріплені і в ч. 7 ст. 1 діючої редакції статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де зазначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Крім того, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ частина 10 статті 1 викладена в новій редакції та визначає, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Також, 19.05.2024 року з набранням чинності Закону №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статтю 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме встановлено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, тобто було посилено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Отже, до 19.05.2024 року норми ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало, а з 19.05.2024 року встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 уточнив свої облікові дані щодо військового обліку в 60-денний строк від 19 травня 2024 року.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

При цьому, особливий період діє в Україні з 17 березня 2014 року, коли була оголошена перша хвиля часткової мобілізації у зв`язку з російською агресією, та діє і зараз, про що також зазначив Верховний Суд у листі від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Отже, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративне правопорушення, яке передбачене за ч. 3 ст. 210 КУпАП в листопаді 2023 року, бо норма ч. 3 ст. 210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024 року, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку. Тому суд приходить до висновку, про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за яке ОСОБА_1 піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень. Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП неможливе, бо закон, який погіршує становище, не має зворотної дії у часі. Крім того, згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП не була доведена «поза розумним сумнівом».

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана постанова №250 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 31 липня 2024 року, якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП накладено штраф в розмірі 17000,00 гривень, прийнята не у способи, що передбачені Конституцією та законами України, тому є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Постанова про адміністративне правопорушення прийнята відносно ОСОБА_1 31 липня 2024 року, отримана ним 02 серпня 2024 року, конверт з позовною заявою надійсланий до суду 10 серпня 2024 року, а на розгляд адміністративний позов поступив 15 серпня 2024 року, тому поновленню підлягає строк оскарження постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У постанові від 18 березня 2020 року № 543/775/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають, а тому за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 гривень.

Разом з тим, позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом згідно банківської квитанції від 09 серпня 2024 року було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн, а тому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, підлягає судовий збір у вказаному розмірі.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 256, 283, 286, 294, 317, 317-1 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Поновити пропущений строк для оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення №250 від 31 липня 2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень.

Визнати протиправною та скасувати постанову №250 від 31 липня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення буде виготовлено 07 жовтня 2024 року.

Суддя: