Справа № 420/13142/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 420/13142/23

адміністративне провадження № К/990/42472/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №420/13142/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2023 року (головуючий суддя: Білостоцький О.В.)

і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року (головуючий суддя: Шляхтицький О.І., судді: Домусчі С.Д., Семенюк Г.В.).

УСТАНОВИВ:

І. Історія справи

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 3 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 3 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року у сумі: 81 276,08 грн, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів, фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 березня 2018 року до 28 вересня 2018 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №107;

- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн в місяць у загальній сумі: 30 944,51 грн за період з 1 березня 2018 року до 28 вересня 2018 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 у 30-денний строк подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою від 12 червня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд адміністративний позов ОСОБА_1 залишив без руху та встановив позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2023 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою на них до Верховного Суду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Відповідач свого відзиву на касаційну скаргу не подав. Згідно з довідкою про доставку електронного листа, ухвалу Верховного Суду про відкриття касаційного провадження доставлено скаржнику 26 грудня 2023 року о 22:39 год.

ІІ. Мотиви Верховного Суду

Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із такого.

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів скарги ОСОБА_1 про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Перевіривши за матеріалами справи доводи і вимоги касаційної скарги та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху та позивачу встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Так, позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення у період з 3 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року включно.

Водночас судом встановлено, що в межах адміністративної справи №420/3760/20 вже вирішувались зазначені позовні вимоги позивача, а саме: рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року було визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 3 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року.

Водночас, зі змісту позовних вимог, викладених позивачем в межах цієї адміністративної справи №420/13142/23, фактично вбачається його незгода із діями відповідача щодо невірного визначення відповідачем його базового місяця при нарахуванні та виплаті індексації за період з 3 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року.

В ухвалі про залишення позову без руху окружний суд запропонував позивачу конкретизувати позовні вимоги або надати належні обґрунтування щодо причин зазначення вказаної позовної вимоги в межах справи №420/13142/23 з огляду на те, що ця вимога вже була розглянута в межах адміністративної справи №420/3760/20.

Копію ухвали суду від 12 червня 2023 року позивачем було отримано 18 липня 2023 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення і не заперечується скаржником у касаційній скарзі.

В ухвалі від 8 вересня 2023 року суд першої інстанції зазначив, що станом на 8 вересня 2023 року ОСОБА_1 недоліки, зазначені в ухвалі суду від 12 червня 2023 року, в 10-денний строк не усунув та жодним чином не повідомив суд про неможливість усунення недоліків у строк, встановлений судом.

Тому, суд першої інстанції ухвалою від 8 вересня 2023 року повернув ОСОБА_1 його позовну заяву.

Постановою Пятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2023 року була залишена без змін.

Доводом апеляційної скарги позивача було те, що судом першої інстанції не враховано, що позивач 27 липня 2023 року засобами поштового зв`язку направив до суду заяву на виконання вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року.

Проте, суд апеляційної інстанції встановив, що в матеріалах справи заява позивача на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року відсутня, тому не встановив процесуальних порушень суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Основним доводом касаційної скарги ОСОБА_1 також зазначив те, що він 27 липня 2023 року засобами поштового зв`язку направив до окружного суду заяву на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху.

На підтвердження цієї обставини позивач долучив до касаційної скарги опис вкладення цінного листа №786, скерованого на адресу Одеського окружного адміністративного суду, з якого вбачається направлення позивачем заяви, зокрема, у справі №420/13142/23.

А також позивач надав роздруківку із сайту Укрпошта за пошуком №786, з якої вбачається, що адресат отримав лист 29 липня 2023 року.

Відсутність заяви позивача у матеріалах цієї справи може бути пояснена тим, що указаним листом позивач направляв свої заяви по декільком справах, що могло спричинити помилкове долучення цієї заяви до матеріалів іншої справи.

Тож, на основі зазначених фактичних обставин, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Вирішення процесуальних питань, пов`язаних із прийняттям позовної заяви до розгляду, здійснюється судом шляхом перевірки дотримання позивачем вимог щодо форми і змісту позовної заяви, встановлених статтями 160 і 161 КАС України.

У разі невідповідності позовної заяви встановленим вимогам суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частини перша і друга статті 169 КАС України).

Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З фактичних обставин цієї справи вбачається, що позивач не заперечує той факт, що копію ухвали суду від 12 червня 2023 року він отримав 18 липня 2023 року.

Цією ухвалою суд першої інстанції надав позивачеві 10-денний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху на подання заяви про усунення вказаних недоліків.

Тож, кінцевим строком подання заяви на виконання цієї ухвали суду було 28 липня 2023 року.

У касаційній скарзі позивач стверджує, що заяву про усунення недоліків він направив до суду засобами поштового зв`язку 27 липня 2023 року.

Відповідно до частини дев`ятої статті 120 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Зважаючи на те, що позивач надав суду касаційної інстанції переконливі докази того, що він в межах наданого судом строку подав заяву на усунення недоліків, а суд першої інстанції з невстановлених причин не долучив цю заяву до матеріалів справи та не надав їй оцінку щодо (не)усунення недоліків, Верховний Суд вбачає доводи та вимоги касаційної скарги ОСОБА_1 підтвердженими у ході касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно застосував наслідки відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, у зв`язку із чим допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

За таких обставин Верховний Суд вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги стосовно наявності підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи зазначене, касаційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2023 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року - скасувати із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2023 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі №420/13142/23 скасувати, а справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

…………………………........

……………………………………

……………………………………

Н.М. Мартинюк

А.Г. Загороднюк

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду