Справа № 420/24878/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69000) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області(далі ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому позивачка просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.07.2024 №416 щодо відмови їй - ОСОБА_1 , у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» згідно наданих довідок про складові заробітної плати від 26.04.2024 №105 та №106;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити та здійснити нарахування і виплату їй - ОСОБА_1 , з 27.06.2024 пенсію державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 26.04.2024 №105 та №106.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 29.06.2011 року вона перебувала обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та отримувала пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 07.12.2020 року її переведено на пенсію за віком, обчислену відповідно до цього ж Закону.

27.06.2024 року вона звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про переведення з пенсіі? за віком згідно Закону Украі?ни «Про загальнообов`язкове державне пенсіи?не страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону Украі?ни «Про державну службу».

За резульатом розгляду заяви рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.07.2024 №416 їй відмовлено в переведенні, оскільки відсутній стаж державної служби. При цьому до стажу державної служби не зараховано період роботи у Білгород-Дністровській митниці Одеської області з 19.09.1996 (дати присвоєння спеціального звання «інспектор митної служби») по 19.02.2019 (день звільнення), оскільки займана посада не відноситься до посад державної служби.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду у постанові від 19.12.2023 по справі №600/947/23-а, та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18, позивачка зазначає, що вона має необхідний стаж державної служби для переведення на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», у зв`язку з чим вважає прийняте рішення протиправним.

При цьому, позивачка зазначає, що при переведенні на пенсію за віком для держслужбовців підлягає врахуванню заробітна плата згідно виданих Одеською Митницею довідок про складові заробітної плати від 26.04.2024 №105 та №106.

Ухвалою суду від 12.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в електронній формі.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вікомз 07.12.2020 обчислену згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При обчисленні пенсії за віком загальний стаж позивача складав 38 років 4 місяця 04 дні, заробітну плату враховано за період з 01.07.2000 по 31.10.2020.

Представник зазначив, що оскаржуваним рішенням позивачці відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з огляду на відсутність у заявниці необхідного стажу державної служби.

У період роботи посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальне звання, отримують надбавку за спеціальне звання, а не за ранг державного службовця. У зв`язку з цим період роботи позивачки з 19.09.1996 (з дати присвоєння спеціального звання) не підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Крім того набутий стаж державної служби після 01.05.2016 не зараховується для визначення права на пенсію по державній службі.

Представник ГУ ПФУ в Запорізькій області подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, вказавши, що заяву позивачки від 27.06.2024 за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Запорізькій області, за результатом чого прийнято оскаржуване рішення.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну службу» його дія не поширюється, зокрема, на осіб рядового начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом.

Згідно Митного кодексу України, посадовим особам митних органів присвоюються спеціальні звання.

Таким чином, відсутні підстави для зарахування періоду роботи в митному органі до стажу державної служби.

Також представник зазначив, що ГУ ПФУ в Запорізькій області не має повноважень на здійснення будь-яких інших перерахунків позивачці, у тому числі за рішенням суду, оскільки вона не перебуває на обліку у нього та проживає на території, що обслуговується ГУ ПФУ в Одеській області.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10ААВ №731393 від 25.06.2014 ОСОБА_1 встановлена інвалідність ІІ групи (загальне захворювання) безстроково, у зв`язку з чим вона перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримувала пенсію по інвалідності.

Сторонами не заперечується, що 07.12.2020 позивачку переведено на пенсію за віком, обчислену згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27.06.2024 року ОСОБА_1 за адресою місця проживання звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про переведення з пенсіі? за віком згідно Закону Украі?ни «Про загальнообов`язкове державне пенсіи?не страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону Украі?ни «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто ГУ ПФУ в Запорізькій області та за результатами її розгляду прийнято рішення від 04.07.2024 №416 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону Украі?ни «Про державну службу», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби.

В рішенні зазначено, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 з 11.03.1996 року обіймала посаду у Білгород-Дністровській митниці Одеської області. З 19.09.1996 року ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «інспектор митної служби», з 19.02.2019 звільнена із займаної посади. Оскільки посадовим особам митних органів згідно зі ст.573 МК України №4495-VI від 13.03.2012 року із наступними змінами, присвоюються спеціальні звання і відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби визначених ст.25 Закону України «Про державну службу», періоди роботи ОСОБА_1 з дати присвоєння спеціального звання «інспектор митної служби» не підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Позивачка, вважаючи рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.07.2024 №416 протиправним, та таким, що підлягає скасуванню, звернулась до суду з цим позовом.

До 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ).

01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII), що регулює, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Пункт 8 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №889-VІІІ передбачає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з п.10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII:

1) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України;

2) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ст.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд, у постанові від 22.05.2024 року у справі №500/1404/23 зазначив, що для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Судом по цій справі встановлено, що відповідачем не зараховано до стажу державної служби позивачки період роботи у Білгород-Дністровській митниці Одеської області з часу присвоєння їй спеціального звання.

У спірний період трудової діяльності позивачки чинним був порядок Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283), який втратив чинність 01.05.2016.

Пунктом 1 Порядку №283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з п.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах митного контролю.

Таким чином, Порядок №283 передбачав, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в митних органах.

Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (п.4 Порядку № 283).

Записами трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 підтверджується, що остання у період з 11.03.1996 по 19.02.2019 працювала у Білгород-Дністровській митниці Одеської області. Відповідно до запису №21 ОСОБА_1 19.09.1996 року присвоєно спеціальне звання «інспектор митної служби».

Саме присвоєння спеціального звання стало підставо для відмови у зарахуванні періоду роботи в митному органі.

Відповідно до ст.408 МК України (чинного у спірний період, в редакції Закону від 11 липня 2002 №92-IV) правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Згідно з ч.1 ст.413 МК України у вказаній вище редакції, особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця.

Відповідно до ч.1 ст.569 МК України (у редакції Закону від 13.03.2012 №4495-VI) посадовими особами митної служби України є працівники митних органів України, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності митної служби України і яким присвоєно спеціальні звання митної служби. Посадові особи митної служби України є державними службовцями.

Правове становище посадових осіб митної служби України визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України (ч.2 ст.569 МК України).

Згідно з ч.1 ст.588 МК України (у редакції Закону від 13.03.2012 №4495-VI) пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Час служби зазначених осіб в митних органах зараховується до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії державного службовця.

Частиною 1 статті 588 МК України (у редакції Закону № 405-VII від 04.07.2013) передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Крім того, ч.17 ст.37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 (та від 12.12.1991 (зокрема, ч.3 ст.154 МК України в редакції Закону №1970-XII).

Таким чном, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням п.7 ч.2 ст.46 Закону №889-VIII, згідно з яким до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Окрім того, ч.2 ст.46 Закону №889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 (далі Порядок №229), які діють з 01.05.2016, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Отже, суд дійшов висновку, що період роботи (служби) позивачки в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Водночас, суд приймає доводи представника відповідача, що набутий стаж державної служби після 01.05.2016 не зараховується для визначення права на пенсію по державній службі, враховуючи наступне.

Верховний Суд у постанові 22.05.2024 року у справі №500/1404/23 зазначив, що набутий до 01.05.2016 року стаж роботи на посадах державної служби зараховується до стажу державної служби, величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи) має вплив на наявність у особи права на пенсію, що призначається на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII. Однак після 01.05.2016 року у зв`язку із набранням чинності Законом №889-VІІІ кардинально змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців.

Аналізуючи норми права у цій частині, ВС дійшов висновку, що при призначенні пенсії на підставі п.10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII (відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ) після 01.05.2016 року необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби. При цьому до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01.05.2016 року та обрахований у відповідності до положень Порядку №283. Водночас стаж, набутий після 01.05.2016 року на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до ст.90 Закону №889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону №1058-IV.

На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд враховує висновки, викладені Верховним Судом, та вважає, що робота позивачки на посадах в митному органі зараховується до стажу державної служби до 01.05.2016.

Суд, перевіряючи легітимність прийнятого рішення, встановив, що оскаржуване рішення містить єдину підставу відмови у переведенні на пенсію за віком за Законом №889-VIII відсутність необхідного стажу державної служби.

Натомість зміст оскаржуваного рішення свідчить, що ГУ ПФУ в Запорізькій області не досліджені інші умови, наявність яких необхідна для призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Згідно приписів ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до п.4 ч.2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норм) закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд вважає, що ГУ ПФУ в Запорізькій області, приймаючи оскаржуване рішення, діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для переведення позивачки на пенсію за віком для держслужбовців, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої нею заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачці в переведенні на пенсію за віком за Законом №889-VIII.

Суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.07.2024 №416 про відмову в переведенні на пенсію за віком за Законом №889-VII є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд вважає, що з урахуванням дискреційних повноважень відповідача, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та захисту шляхом: визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.07.2024 №416 та зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області (суб`єкта владних повноважень, яким приймалось оскаржуване рішення) повторно розглянути заяву позивачки від 27.06.2024 про переведення на пенсію за віком за Законом №889-VII з урахуванням висновків суду.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Оскільки позивачка як особа з інвалідністю ІІ групи звільнена від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69000, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.07.2024 року №416 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.06.2024 року про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва