Справа № 440/539/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 р. Справа № 440/539/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на окрему ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2024, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава, повний текст складено 10.07.24 у справі № 440/539/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про винесення окремої ухвали в порядку, встановленому статтею 383 КАС України, у справі № 440/539/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання рішення суду від 21 березня 2024 року у справі № 440/539/24 в частині неналежного складання довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 та неправильного порядку обчислення складових грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії з 01.02.2023.

Окремою ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року заяву задоволено.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 440/539/24 щодо складання довідки про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023.

Копію окремої ухвали направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли не виконанню рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 440/539/24.

Визначено про вжиті заходи повідомити Полтавський окружний адміністративний суд не пізніше тридцяти днів з дня отримання копії окремої ухвали.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 оскаржив її в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судове рішення прийняте із порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 , подану на підставі ст. 383 КАС України.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції при прийнятті ухвали не врахував того, що звертаючись із заявою у порядку статті 383 КАС України, позивач посилався на нові спірні правовідносини, які повинні вирішуватися шляхом подання окремої позовної заяви, а не прийняттям судом окремої ухвали у цій справі.

Позивач та третя особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 15 січня 2024 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій позивач просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 за № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з врахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2023 рік", на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії відповідно вимог окремого рішення-наказу Міністра оборони України від 01 лютого 2023 року № 2683/з про визначення розмірів додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців на 2023 рік, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії по інвалідності з 01.02.2023.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 440/539/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку його пенсії. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 за № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з врахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено /а.с. 28-34/.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 440/539/24 ІНФОРМАЦІЯ_2 видано довідку № ФП78011/6843 від 10.05.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, яку листом від 10.05.2024 за №9/1/6843/фп78011 надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /а.с. 45, 61/.

Згідно з вказаною довідкою грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 розраховане, виходячи із таких складових та їх розмірів:

посадовий оклад - 8160,00 грн,

оклад за військове звання - 2250,00 грн,

відсоткова надбавка за вислугу років (50%) - 5205,00 грн,

надбавка за особливості проходження служби (65%) - 6669,00 грн,

надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 804,00 грн,

премія (140%) - 7504,00 грн.

ОСОБА_1 не погодився із зазначеною вище довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 і звернувся до суду із заявою у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив із того, що надання довідки №ФП78011/6843 від 10.05.2024 із такими складовими не може свідчити про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі №440/539/24 у повному обсязі з огляду на те, що розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії прямо залежать від розміру посадового окладу, окладу за військове звання та відсоткової надбавки за вислугу років, а тому дійшов висновку про протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 440/539/24.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07.06.2005, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20.07.2004, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі ОСОБА_2 проти України від 15.10.2009, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28.11.2006, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 1291 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин першої та шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Водночас правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Суд зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 звернув увагу на те, що правові норми статті 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Як убачається з матеріалів справи, судом у справі № 440/539/24, з урахуванням заявлених позовних вимог та їх правового обґрунтування, вирішувалося питання щодо наявності у позивача права на отримання довідки для проведення перерахунку пенсії, виходячи із розміру грошового забезпечення за відповідною або прирівняною посадою станом на 01.01.2023 відповідно до статей 43 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та окремого доручення МО України від 01.02.2023 за № 2683/3.

Водночас позивач просив зобов`язати відповідача у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії зазначити відповідні відомості про грошове забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії без визначення їх розміру.

Обґрунтовуючи підстави для звернення із заявою про визнання протиправними дій, вчинених ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 440/539/24, ОСОБА_1 вказує, що відповідач в довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії визначив розмір грошового забезпечення без урахування положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Наказу МО України від 07.06.2018 за № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».

Проте питання визначення відповідачем у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії грошового забезпечення позивача у фіксованій величині (як у відсотковому відношенні, так і в твердій грошовій сумі) судом не вирішувалося.

Як убачається з листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.05.2024 за № 9/1/6843/фп78011, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 у справі № 440/539/24 виконано відповідно до редакції його резолютивної частини, що судом першої інстанції залишено поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка.

З урахуванням наведеного колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість здійснення судового контролю за виконанням судового рішення від 21.03.2024 у справі № 440/539/24.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання рішення суду у справі № 440/539/24.

Отже, у задоволенні заяви позивача, яка подана в порядку статті 383 КАС України, необхідно відмовити.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, а отже апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви, яка подана позивачем в порядку статті 383 КАС України, відмовити.

Задовольняючи апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 частково, колегія суддів зазначає, що скаржником не наведено правових підстав для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідно до приписів ст.139 КАС України підстави для вирішення питання розподілу судових витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Окрему ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 440/539/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 440/539/24, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк