Справа № 500/5095/24
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5095/24

09 жовтня 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, у якій позивач просить суд визнати незаконним і скасувати рішення сорокової сесії восьмого скликання Тернопільської міської ради від 02.08.2024 "Про відмову у надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. 15 квітня гр. ОСОБА_1 ".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення, в межах норм безоплатної приватизації, земельної ділянки площею 0,0550 га розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для ведення індивідуального садівництва. За результатом розгляду такої заяви дозволу на розробку проекту землеустрою позивач не отримав, однак отримав листа виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 11.01.2024, яким його повідомлено про відсутність правових підстав для надання адміністративної послуги стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі №500/1046/24 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, його позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Тернопільської міської ради щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.12.2023 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва, за адресою м. Тернопіль, вул. 15 Квітня та зобов`язано Тернопільську міську раду повторно розглянути вказану, та прийняти на пленарному засіданні сесії ради відповідне рішення за результатом її розгляду. На виконання судового рішення у вказаній справі, - рішенням сорокової сесії Тернопільської міської ради восьмого скликання №8/40/128 від 02.08.2024, відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. 15 квітня гр. ОСОБА_1 .

Вважаючи вказане рішення суб`єкта владних повноважень незаконним позивач звернувся із даним позовом в суд про його скасування з підстав того, що оскільки рішення суду у справі №500/1046/24 станом на 02.08.2024 не вступило в законну силу і оскаржується позивачем у апеляційному порядку, то підстави для прийняття оскарженого рішення у Тернопільської міської ради були відсутні.

Ухвалою суду від 21.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

29.08.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву (арк. справи 22-53).

03.09.2024 відповідачем подано актуальну редакцію відзиву на позовну заяву з додатками із змісту якого слідує, що він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що на виконання судового рішення у справі №500/1046/24, на пленарному засіданні сесії ради 02.08.2024 розглянуто заяву позивача із реєстраційним номером №24538/23 від 25.12.2023 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0550га для ведення індивідуального садівництва в межах норм безоплатної приватизації за адресою АДРЕСА_1 .

Вказано, що при розгляді заяви позивача та доданих до неї документів, а також додатково отриманих відомостей, встановлено, що місце розташування об`єкта не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, зокрема, Генеральному плану міста Тернополя та Плану зонування території міста Тернополя, відповідно до яких земельна ділянка, яку позивач має намір набути у власність в порядку вимог статті 118 Земельного кодексу України, знаходиться (частково) у зоні змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови (від 9-ти до 16-ти поверхів) Ж-4 та в підзоні зелених насаджень спеціального призначення Р-3с. Відтак, на переконання відповідача, підстави для прийняття рішення про задоволення заяви позивача по суті, - відсутні.

Окрім цього, відповідач вказав, що Законом України №2145-IX внесено зміни до Земельного кодексу України (з підстав введення на всій території держави воєнного стану) які встановлюють, що із 07 квітня 2022 року, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації (підпункт 5 пункту 27 Розділу X "Перехідних положень" Земельного кодексу України). За таких обставин, відповідач вказує про відсутність протиправності в діях Тернопільської міської ради при прийнятті оскарженого рішення, а тому позов на його думку є безпідставним (арк. справи 54-58).

16.09.2024 представник відповідача подав до суду клопотання про долучення додаткових доказів у справі (арк. справи 59-62).

26.09.2024 представник відповідача подав до суду клопотання про долучення додаткових доказів у справі (арк. справи 63-75).

Інших заяв чи клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

З матеріалів судової справи слідує, що позивач ОСОБА_1 , 25.12.2023 через Центр надання адміністративних послуг, звернувся до Тернопільської міської ради із заявою встановленого зразка (із додатками), про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0550га, для ведення індивідуального садівництва в межах норм безоплатної приватизації, за адресою: м. Тернопіль, вулю 15 квітня (арк. справи 65-74).

Тернопільська міська рада листом №499/2024 від 11.01.2024 повідомила позивача про те, що в результаті опрацювання долучених до проекту графічних матеріалів і документів, Управлінням містобудування, архітектури та кадастру згаданий проект рішення не погоджено, з підстав невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації. Керуючись пунктом 7 статті 118 ЗК України, розпорядженням міського голови №18 від 29.01.2020, повідомлено про відсутність правових підстав для надання адміністративної послуги стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0600 га для ведення індивідуального садівництва за адресою вул. 15 Квітня. Не погодившись із відмовою органу місцевого самоврядування, позивач звернувся до суду із позовом. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі №500/1046/24 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, його позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Тернопільської міської ради щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.12.2023 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва, за адресою м. Тернопіль, вул. 15 Квітня та зобов`язано Тернопільську міську раду повторно розглянути вказану, та прийняти на пленарному засіданні сесії ради відповідне рішення за результатом її розгляду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118232433).

На офіційному веб-сайті Тернопільської ради, станом на 11.07.2024 у розділі "Протоколи, висновки, рекомендації, графіки проведення засідань та звіти про діяльність постійних комісій VIII скликання", розміщено Протокол засідання постійної комісії Тернопільської міської ради з питань містобудування №11 від 10.07.2024, із змісту якого слідує, що за результатом розгляду проекту рішення міської ради за результатом розгляду клопотання позивача та заслуховування відповідної доповіді, проголосовано за прийняття рішення "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. 15 Квітня гр. ОСОБА_1 " (за - 5, проти - 0, утримались - 0. Рішення прийнято) (https://ternopilcity.gov.ua/sesiya/protokoli-visnovki-rekomendatsii-ta-grafik-provedennya-zasidan-postiynih-komisiy/8go-sklikannya/44081.html).

Також, на офіційному веб-сайті Тернопільської ради, станом на 11.07.2024 у розділі "Протоколи, висновки, рекомендації, графіки проведення засідань та звіти про діяльність постійних комісій VIII скликання", оприлюднено Протокол засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та екології Тернопільської міської ради №13 від 10.07.2024, із змісту якого слідує, що за результатом розгляду проекту рішення міської ради за результатом розгляду клопотання позивача та заслуховування відповідної доповіді, проголосовано за прийняття рішення "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. 15 Квітня гр. ОСОБА_1 " (за - 5, проти - 0, утримались - 0. Рішення прийнято) (https://ternopilcity.gov.ua/sesiya/protokoli-visnovki-rekomendatsii-ta-grafik-provedennya-zasidan-postiynih-komisiy/8go-sklikannya/44082.html).

Розгляд проекту рішення міської ради "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. 15 Квітня гр. ОСОБА_1 " включено до орієнтовного порядку денного сорокової сесії Тернопільської міської ради (пункт 139), який оприлюднено на веб сайті Тернопільської міської ради за посиланням https://ternopilcity.gov.ua/sesiya/poryadki-dennih-zasidan-sesii/4716.html.

У протоколі сорокової сесії міської ради в частині розгляду питання клопотання зазначено "слухали: Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. 15 Квітня гр. ОСОБА_1 Доповідав: ОСОБА_2 . Результати голосування за проект рішення: за 35, проти 0, утримались 0, не брали участь в голосуванні 0. Рішення прийнято. (Результати поіменного голосування додаються). Вирішили: Рішення №8/40/128 додається". (https://ternopilcity.gov.ua/app10/protokol-40-sesiya-vid-02-08-2024.pdf).

09.08.2024 на веб-сайті Тернопільської міської ради розміщено рішення Тернопільської міської ради №8/40/128 від 02.08.2024 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. 15 Квітня гр. ОСОБА_1 " із доданим до нього файлом про результати поіменного голосування та рішення (https://ternopilcity.gov.ua/sesiya/rishennya-sesii/80751.html).

Із змісту вказаного рішення слідує, що Тернопільською міською радою, на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі №500/1046/24, розглянуто заяву ОСОБА_1 , реєстраційний номер 24538/23 від 25.12.2023, із проханням дати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0550га для ведення індивідуального садівництва в межах норм безоплатної приватизації за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказано, що при розгляді заяви позивача та доданих до неї документів, а також додатково отриманих відомостей, встановлено, що місце розташування об`єкта не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, зокрема, Генеральному плану міста Тернополя та Плану зонування території міста Тернополя, відповідно до яких земельна ділянка, яку позивач має намір набути у власність в порядку вимог статті 118 Земельного кодексу України, знаходиться (частково) у зоні змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови (від 9-ти до 16-ти поверхів) Ж-4 та в підзоні зелених насаджень спеціального призначення Р-3с.

Зазначено, що відповідно до пункту 3 статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним або юридичним особам для містобудівних потреб допускається за умови, що відповідні земельні ділянки розташовані в межах території, щодо якої затверджено принаймні один із таких видів містобудівної документації на місцевому рівні: комплексний план, складовою частиною якого є план зонування території; генеральний план населеного пункту, складовою якого є план зонування території; план зонування території як окремий вид містобудівної документації на місцевому рівні, затверджений до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель"; детальний план території.

Враховуючи наведене, відповідач вказав, що цільове призначення земельної ділянки яку ОСОБА_1 бажає відвести у власність, не відповідає функціональному призначенню території, визначеному містобудівною документацією міста Тернополя, зокрема Генеральним планом м. Тернополя та Планом зонування території м. Тернополя, що як наслідок свідчить про невідповідність місця розташування земельної ділянки та є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Також вказано, що як на момент звернення позивача до міської ради, так станом і на дату розгляду вказаної заяви в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України "Про правовий режим воєнного стану". До Земельного кодексу України Законом №2145-IX від 24.03.2022, внесено зміни, а саме: підпунктом 5 пункту 27 Розділу X "Перехідних положень" Земельного кодексу України встановлено, що до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Відтак відповідач у вказаному рішенні вказав, що заява позивача не підлягає до задоволення також в силу вимог підпункту 5 пункту 27 Розділу X "Перехідних положень" Земельного кодексу України (https://ternopilcity.gov.ua/sesiya/rishennya-sesii/80751.html, арк. справи 12-15).

Вважаючи вказане рішення міської ради неправомірними позивач звернувся із даним позовом в суд.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, відповідності до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК України).

Частина третя статті 116 ЗК України встановлює, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 121 ЗК України визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у власність та встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення садівництва - не більше 0,12 гектарів (пункт «в» частини першої статті 121 ЗК України).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено статтею 118 ЗК України, відповідно до частини шостої якої, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З наведеного слідує, що вказана законодавча норма встановлює два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме: надати дозвіл або надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

При цьому, частиною сьомою статті 118 ЗК України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, а саме:

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України від 21.05.1997, №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280).

Відповідно до статті 2 Закону №280 місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення (стаття 5 Закону №280).

Стаття 26 Закону №280 передбачає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад.

Так, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (пункт 34 частини першої статті 26 Закону № 280).

Частинами першої, четвертою статті 47 Закону №280 передбачено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Поряд з цим, оскільки питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях відповідної ради, то способом волевиявлення ради, яка реалізує від імені відповідної територіальної громади повноваження у сфері регулювання земельних відносин, - є прийняття рішення сесією.

Як встановлено судом, позивач звернувся до Тернопільської міської ради із заявою від 25.12.2023 про надання йому дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0550га для ведення індивідуального садівництва в межах норм безоплатної приватизації за адресою: місто Тернопіль, вулиця 15 квітня. Також судом встановлено, що первинно, за результатом розгляду органом місцевого самоврядування вказаної заяви він не прийняв в межах наданих йому повноважень будь-яке рішення, а лише листом від 11.01.2024 повідомив позивачу про відсутність підстав для надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі №500/1046/24 суд визнав протиправною бездіяльності Тернопільської міської ради щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача, прийнявши на пленарному засіданні сесії ради відповідне рішення за результатом її розгляду.

Відтак, судом встановлено, що на виконання вказаного рішення суду, заяву позивача від 25.12.2023 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0550га, для ведення індивідуального садівництва в межах норм безоплатної приватизації, за адресою: м. Тернопіль, вулю 15 квітня розглянуто у постійних комісіях Тернопільської міської ради та проект рішення профільних комісії щодо вказаної заяви, - включено до порядку денного сорокової сесії Тернопільської міської ради та розглянуто 02.08.2024.

Рішенням Тернопільської міської ради №8/40/128 від 02.08.2024 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою м. Тернопіль, вул. 15 Квітня.

Звертаючись із даним позовом позивач вказав, що оскільки рішення суду у справі №500/1046/24 станом на 02.08.2024 (дата прийняття рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою) не вступило в законну силу і оскаржується позивачем у апеляційному порядку, то підстави для прийняття спірного рішення у Тернопільської міської ради були відсутні.

Щодо вказаних покликань позивача суд зазначає, що відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

При цьому, статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З аналізу вищенаведених вимог закону слідує, що після набрання судовим рішенням законної сили, у відповідача виникає "обов`язок" його виконати та за невиконання такого обов`язку настає передбачена законом відповідальність.

Поряд з цим, з вимог пункту восьмого частини першої статті 238 КАС України виснується право суб`єкта владних повноважень, виправити оскаржувані порушення не лише після прийняття судового рішення, чи на його виконання, а й підчас розгляду справи судом.

Так, з матеріалів справи слідує, що Тернопільська міська рада, на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі №500/1046/24, до набрання таким рішенням суду законної сили, розглянула заяву позивача від 25.12.2023 та прийняла рішення сорокової сесії Тернопільської міської ради восьмого скликання №8/40/128 від 02.08.2024, що на переконання суду не порушує прав позивача на оскарження зазначеного вище рішення суду і таке право було реалізоване позивачем. Зокрема, як слідує з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі №500/1046/24 оскаржено позивачем в апеляційному порядку, та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у справі № 500/1046/24 - без змін. Рішення суду набрало законної сили 26.09.2024.

Щодо оскаржуваного в межах даної справи рішення відповідача №8/40/128 від 02.08.2024, то згідно змісту останнього, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою м. Тернопіль, вул. 15 Квітня за сукупністю двох підстав, а саме:

- встановлено, що місце розташування об`єкта не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, зокрема, Генеральному плану міста Тернополя та Плану зонування території міста Тернополя, відповідно до яких земельна ділянка, яку позивач має намір набути у власність в порядку вимог статті 118 Земельного кодексу України знаходиться (частково) у зоні змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови (від 9-ти до 16-ти поверхів) Ж-4 та в підзоні зелених насаджень спеціального призначення Р-3с, що як наслідок виключає можливість надати дозвіл на розробку проекту землеустрою на цій земельній ділянці для ведення індивідуального садівництва, оскільки цільове призначення земельної ділянки яку ОСОБА_1 бажає відвести у власність, не відповідає функціональному призначенню території, визначеному містобудівною документацією міста Тернополя;

- застосовано підпункт 5 пункту 27 Розділу X "Перехідних положень" Земельного кодексу України.

Надаючи оцінку вказаним підставам для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою суд зазначає, що частина сьома статті 118 ЗК України вказує, що єдиною підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій. При цьому, відповідно до статті 17 вказаного Закону генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Статтею 18 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що План зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Відповідно до пункту 3 статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним або юридичним особам для містобудівних потреб допускається за умови, що відповідні земельні ділянки розташовані в межах території, щодо якої затверджено принаймні один із таких видів містобудівної документації на місцевому рівні:

комплексний план, складовою частиною якого є план зонування території;

генеральний план населеного пункту, складовою якого є план зонування території;

план зонування території як окремий вид містобудівної документації на місцевому рівні, затверджений до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель";

детальний план території.

Відповідачем до матеріалів судової справи додано викопіювання з Генерального плану міста Тернополя (арк. справи 58) відповідно до якого земельна ділянка, яку ОСОБА_1 має намір відвести у власність з метою ведення індивідуального садівництва частково розташовується на території багатоквартирної житлової забудови та частково на території зелених насаджень.

Так зокрема, відповідно до Плану зонування території м. Тернополя, викопіювання з якого також наявні у матеріалах судової справи (арк. справи 58 зворот) земельна ділянка, яку ОСОБА_1 просить відвести у власність з метою ведення індивідуального садівництва розташована частково у зоні змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови (від 9-ти до 16-ти поверхів) Ж-4 та частково в підзоні зелених насаджень спеціального призначення Р-3с.

Пояснювальною запискою містобудівної документації "Тернопіль. Внесення дострокових змін до плану зонування території міста", яку розміщено на офіційному веб-сайті Тернопільської ради у розділі "Містобудівна документація (Генеральний план, план зонування та детальні плани територій)" за посиланням https://ternopilcity.gov.ua/generalniy-plan/, визначено переважні та супутні види використання територій згідно Плану зонування території м. Тернополя, відповідно до якої:

- Ж-4. Зона змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови. Переважні види використання: житлові будинки від 9-ти до 16-ти поверхів (відповідно до розробленої містобудівної документації в якості архітектурних акцентів); загальноосвітні та спеціалізовані учбові заклади всіх типів; окремо розміщені, вбудовано-прибудовані дитячі заклади, в т.ч. зблоковані з початковими школами; окремо розташовані і вбудовано-прибудовані адміністративні установи, підприємства торгівлі, обслуговування, громадського харчування; технічні будівлі та споруди; озеленені території; клуби багатоцільового та спеціалізованого призначення; бібліотеки; виставочні зали; спортивні майданчики; аптеки; амбулаторії, консультативні медичні заклади; поштові відділення, телефонні та телеграфні станції; усі типи використання, дозволені у зоні Г, які можуть розміщуватись в окремій будівлі чи на будь-якому поверсі будинку іншого призначення. Супутні види дозволеного використання: вбудовані, підземні, напівпідземні гаражі та відкриті стоянки; відкриті стоянки для тимчасового зберігання автотранспорту з розрахунку відповідно ДБН 360-92**; розміщення територій для паркування автомобілів, господарських, ігрових, спортивних майданчиків; споруди комунальної та інженерної інфраструктури, необхідної для обслуговування даної зони.

- Р-3с. Підзона зелених насаджень спеціального призначення. Зона Р-3с - зелених насаджень спеціального призначення виділена для забезпечення правових умов створення і збереження спеціальних зелених насаджень як фактору захисту навколишнього природного середовища від негативного антропогенного впливу. Не допускається розміщувати: житлові будинки з при домовими територіями, гуртожитки, готелі, будинки для приїжджих; дитячі дошкільні заклади, загальноосвітні школи, лікувально-профілактичні й оздоровчі заклади, стаціонари; спортивні споруди, сади, парки, садівничі товариства; охоронні зони джерел водопостачання, водозабірні споруди; не допускається вирощування сільськогосподарської продукції, ведення тваринництва.

Слід зазначити, що позивач у заві від 25.12.2023 вказав бажані розміри та мету використання земельної ділянки, а саме: площа ділянки 0,0550 га для ведення індивідуального садівництва.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 35 ЗК України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

За наведених обставин суд встановив, що намір цільового використання земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність, не відповідає функціональному призначенню території, визначеному містобудівною документацією міста Тернополя, зокрема Генеральним планом м. Тернополя та Планом зонування території м. Тернополя де така ділянка знаходиться, - що свідчить про невідповідність місця розташування земельної ділянки та як наслідок є правомірною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Також судом встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача міська рада прийняла оскаржене рішення, яким відмовила затвердити проект землеустрою і з підстав підпункту 5 пункту 27 розділу Х Перехідних положень ЗК України.

Щодо вказаної підстави для відмови суд зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України №64/202 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого в подальшому було неодноразово продовжено.

На дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України "Про правовий режим воєнного стану" №389-VIII від 12.05.2015 (далі - Закон №389-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" №2145-IX від 24.03.2022 (далі - Закон №2145-IX) внесено зміни, серед іншого, до ЗК України.

Так, Розділ X "Перехідні положення" ЗК України доповнено пунктами 27 і 28. У підпункті 5 пункту 27 Розділу X "Перехідні положення" ЗК України зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Вказані зміни до ЗК України набрали чинності 07.04.2022.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону № 389-VІІІ правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Водночас, правовідносини у сфері реалізації громадянами права на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення індивідуального садівництва не належать до переліку прав і свобод, перелічених у частині другій статті 64 Основного Закону (обмеження щодо яких не допускається в умовах воєнного або надзвичайного стану).

За наведених обставин відповідач обгрунтовано врахував заборону на передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність на час дії воєнного стану, обумовлену змінами, які внесені до ЗК України Законом № 2145-IX та приймаючи спірне рішення в тому числі з врахуванням положень підпункту 5 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, відповідач діяв правомірно, оскільки інших альтернативних дій вказана місцева рада не вправі була вчиняти.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.08.2023 у справі №300/3771/22.

Також суд звертає увагу, що встановлена у підпункті 5 пункту 27 Розділу X "Перехідні положення" ЗК України заборона носить тимчасовий характер і після закінчення воєнного стану в Україні позивач не позбавлений права звернутись з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вважає, що відповідачами доведено, а позивачем не спростовано правомірність прийняття оскарженого рішення, а отже позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрати згідно статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення сорокової сесії восьмого скликання Тернопільської міської ради №8/40/128 від 02 серпня 2024 року "Про відмову у надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. 15 квітня гр. ОСОБА_1 ", - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Тернопільська міська рада (місцезнаходження: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.