Справа № 554/6102/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 р.Справа № 554/6102/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 26.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Материнко М.О., вул. Навроцького, 5, м. Полтава, Полтавська, 36002, повний текст складено 26.02.24 року по справі № 554/6102/23

за позовом ОСОБА_1

до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 319 від 03.07.2023 року про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення в сумі 5100 грн., та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказав, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 319 від 03.07.2023 року на ОСОБА_3 (далі за текстом - Позивач) було накладено адміністративне стягнення в сумі 5100 грн. Підставою для накладення адміністративного стягнення було, на думку відповідача 1, вчинення позивачем порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію у вигляді відмови з`явитися до військової частини, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 210' Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Поряд з цим, вважав за необхідне зазначити, що в діяннях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210' Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відтак, зазначена вище постанова про накладення адміністративного стягнення, прийнята відповідачем 1, є безпідставною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначені твердження позивача підтверджуються наступним: Позивач віднесений до категорій осіб, звільнених від мобілізації. Статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію встановлено категорії військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. До зазначених осіб належать, зокрема інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках (абзац 16 частини 1 статті 23 вказаного Закону). Отже, наведене дає підстави стверджувати, що зазначений у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, не є вичерпним, натомість чинним законодавством України можуть бути встановлені випадки звільнення окремих категорій громадян від мобілізації. Зокрема, таким передбаченим Законом випадком є частина 4 статті 35 Конституції України, яка передбачає, що у разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Позивач вказував, що з 13.07.1996 року є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні. Правдивість його релігійних переконань та належність до Релігійного об`єднання Свідків Єгови підтверджується, зокрема, довідкою від 30.06.2023 року № 2518, виданою Релігійною організацією Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні (копія додається). Таким чином, вже понад двадцять сім років він належить до офіційно зареєстрованої згідно з законодавством України релігійної організації Свідків Єгови, віровчення якої не допускає користування зброєю, що визнано Україною на державному рівні, та сповідує відповідні релігійні переконання. Також про свої несумісні із військовою службою релігійні переконання неодноразово усно і письмово заявляв до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та відповідної районної військової адміністрації, про що, зокрема, свідчать його відповідні письмові звернення, копії яких додаються.

Просив суд врахувати, що згідно зазначених звернень позивач не відмовлявся від проходження військової служби на час мобілізації, а звертався з заявами про надання безпосередньо передбаченої Конституцією України можливості виконувати замість військового обов`язку невійськову службу у відповідності до його релігійних переконань, а також висловлював готовність виконувати суспільно-корисні роботи на заміну військової служби. За таких умов, позивач є особою, яка, з врахуванням гарантій, встановлених ч. 4 ст. 35 Конституції України, на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Відтак, позивач не мав обов`язку з`являтись у військову частину, що свідчить про безпідставність ухвалення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 26.02.2024 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, міжнародно-правових зобов`язань України, на неузгодженість з висновками Європейського суду з прав людини.

Вказує, що скаржником не були змінені персональні дані визначені положеннями ст. 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" від 16 березня 2017 року, окрім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП від 03.07.2023 р. Відповідачем-1 не зазначено, які саме персональні дані військово-облікових даних скаржника зазнали змін та повідомлення яких останній повинен був здійснити. При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення від 03.07.2023 р. визначено зовсім інший склад адміністративного правопорушення, який взагалі не відповідає складу адміністративного правопорушення визначеного в оскаржуваній постанові №319 від 03.07.2023 р., оскільки в протоколі від 03.07.2023 р. зазначено, що громадянин ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, не з`явившись у належний термін до органу оборони і мобілізації. А саме, не з`явився за мобілізаційним розпорядженням до військової частини, з`явився до органу ведення військового обліку лише 02.07.2023 р. , при цьому, відсутнє посилання на законодавчий акт, який визначає склад адміністративного правопорушення.

Відповідач-1 не з`ясувавши всіх обставин справи, здійснив грубе порушення положення ст. ст. 277-2, 278, 279, 280 КУпАП.

Позивач наголошує на тому, що він не ухиляється від заходів мобілізації та неодноразово просив усно та письмово здійснити заміну виконання військового обов`язку на невійськову (альтернативу цивільну) службу. Такі прохання позивача були засновані на положеннях статті 35 Конституції України, постанови Кабінету Міністрів України № 2066 від 10 листопада 1999 р. та міжнародної/національної прецедентної судової практики.

Доказами письмових звернень ОСОБА_3 до відповідачів є копії заяв по заміну виконання військового обов`язку на альтернативну (невійськову) службу. Скаржник неодноразово надавав відповідачу підтвердження його приналежності до релігійної організації Релігійний центр Свідків Єгови в Україні (Довідка видана Релігійною організацією Релігійний центр Свідків Єгови в Україні від 30 червня 2023 р. №2518), яка у відповідності до Положення Про Порядок проходження альтернативної (невійськової) служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 2066 від 10.11.1999 р., відноситься до переліку релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

Наголошує, що виконання військового обов`язку та фактичне прибуття за мобілізаційним розпорядженням до військової частини є неприйнятним, для нього та грубим порушенням його конституційного права.

Відповідачі не скористались своїм правом та не надали до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.

Так, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2024 року визнано обов`язковою явку у судові засідання представників ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2024 року клопотання ІНФОРМАЦІЯ_2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі № 554/6102/23 - задоволено.

Призначено розгляд справи № 554/6102/23 у судовому засіданні 17.09.24 о 10:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_4 .

У судове засідання 17.09.2024 року представник ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_4 за допомогою відеоконференцзв`язку не під`єдналась.

25.09.2024 року судове засідання не відбулося та було перенесене у зв`язку з технічною несправністю підсистеми відеоконференцзв`язку у представника ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_4 , явка якої визнана судом обов`язковою.

До судового засідання 08.10.2024 року представник ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_4 за допомогою відеоконференцзв`язку не під`єдналась.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 319 від 03.07.2023 року на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення в сумі 5100 грн. Підставою для накладення адміністративного стягнення було, на думку відповідача 1, вчинення позивачем порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію у вигляді відмови з`явитися до військової частини, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 210' Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Довідки виданої Релігійною організацією Релігійний центр Свідків Єгови в Україні від 30 червня 2023 року №2518 ОСОБА_3 є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні.

03.07.2024 року начальником відділу обліку і бронювання ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, не з`явившись у належний термін до органу оборони і мобілізації, а саме, не з`явився за мобілізаційним розпорядженням до військової частини, з`явився до органу ведення військового обліку лише 02.07.2023 року. У зв`язку з чим, позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У поясненнях до протоколу позивач зазначив, що 30.06.2023 при отриманні повторної повістки на відправлення до військової частини він з`явився, однак відмовився відправлятися до військової частини за релігійними переконаннями. Також, просив замінити проходження військової служби на цивільну альтернативну службу.

03.07.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 319 за справою про адміністративне правопорушення, відповідно до якої вирішено, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Копію постанови № 319 від 03.07.2023 позивач отримав 03.07.2023.

Зазначена постанова є предметом цього позову, оскільки позивач вважає її протиправною.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженим на те органом відповідно до вимог КУпАП, права ОСОБА_3 , як під час складання протоколу, так і під час розгляду справи були дотримані, а вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є доведеною та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 03.07.2023 року.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

У відповідності до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексті - КУпАП)(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 210 КУпАП визначено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до частини 2 статті 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 1 Закону України Про оборону України особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 Про часткову мобілізацію було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною 2 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень статті 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

З аналізу вищезазначеної норми вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав повістку № 30 від 30.06.2023 року № 05/301 в якій зазначено, що позивачу належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 02.07.2023 року о 17 год. при собі мати паспорт, довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, військово-обліковий документ, обліково-послужну картку та мобілізаційне розпорядження (у разі наявності). Також в матеріалах справи міститься повістка № 31 від 02.07.2023 року № 05/302 в якій зазначено, що позивачу належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 03.07.2023 року о 8 год. при собі мати паспорт, довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, військово-обліковий документ, обліково-послужну картку та мобілізаційне розпорядження (у разі наявності).

З протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 03.07.2023 року складеного відносно позивача встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, не з`явившись у належний термін до органу оборони і мобілізації. А саме, не з`явився за мобілізаційним розпорядженням до військової частини, з`явився до органу ведення військового обліку лише 02.07.2023 року. Також в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що урахуванням вищевикладеного та існування воєнного стану на час виявлення та фіксування правопорушення, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 год. 10 хв. 03.07.2023 року в ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що позивачем зроблено особистий підпис.

Так, адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), згідно зі ст. 235 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи (ч. 1 ст. 277 КУпАП).

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст. 279 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення, крім випадків, передбачених ст.258 КУпАП, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За приписами частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу.

Відповідно до матеріалів справи 03.07.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено оскаржувану постанову відповідно до якої громадянин ОСОБА_1 , порушив правила військового обліку в особливий період, не повідомивши у належний термін орган ведення військового обліку про істотні зміни у облікових даних, що підлягають оперативному уточненню(зміні). А саме, не з`явився до військової частини, чим порушив підпункт 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, за що передбачена адміністративна відповідальність, визначена ст. 210-1 КУпАП. Враховуючи те, що в Україні діє особливий період (воєнний стан) з 24.02.2022 року, діяння (бездіяльність) гр. ОСОБА_1 підпадає під ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5100 гривень.

Так, відповідно підпункту 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Отже, колегія суддів зазначає, що притягнення позивача до відповідальності за оскаржуваною постановою від 03.07.2023 відбувалося, у зв`язку з не повідомленням у належний термін орган ведення військового обліку про істотні зміни у облікових даних, що підлягають оперативному уточненню, а саме не з`явлення до військової частини.

Разом з тим, матеріали справи містять лише копію повістки № 30 від 30.06.2023 року на дату для прибуття позивача 02.07.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 , на яку як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 03.07.2023 року позивач прибув до органу ведення військового обліку 02.07.2023 року. А також з повістки № 31 від 02.07.2023 року на дату для прибуття позивача 03.07.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_5 на яку позивач також прибув, про що міститься особистий підпис позивача у постанові № 319 від 03.07.2023 за справою про адміністративане правопорушення.

Однак, колегія суддів зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення від 03.07.2023 відносно ОСОБА_1 та постанова № 319 від 03.07.2023 за справою про адміністративане правопорушення, містять недопустимі розбіжності, а саме: у протоколі зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, не з`явившись у належний термін до органу оборони і мобілізації. А саме, не з`явився за мобілізаційним розпорядженням до військової частини, з`явився до органу ведення військового обліку лише 02.07.2023 року, а у постанові, що громадянин ОСОБА_1 , порушив правила військового обліку в особливий період, не повідомивши у належний термін орган ведення військового обліку про істотні зміни у облікових даних, що підлягають оперативному уточненню(зміні) не з`явився до військової частини, чим порушив підпункт 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, що протирічить нормам чинного законодавства.

Тобто, протокол про адміністратине правопорушення від 03.07.2024 року винесений відносно ОСОБА_1 за неявку до військової частини за мобілізаційним розпорядженням, а постанова за справою про адміністративне правопорушення № 319 від 03.07.2023 за порушення підпункту 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, не повідомлення в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також не надання зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду про витребування у відповідачів додаткових доказів по справі ІНФОРМАЦІЯ_6 до суду апеляційної інстанції надано копію відривної частини повістки № 05/295 від 03.07.2023 та копію контрольного талону мобілізаційного розпорядження № 3 від 30.06.2023.

Колегія суддів, дослідивши запитувані документи встановила, що копія відривної частини повістки № 05/295 від 03.07.2023 видана на ім`я ОСОБА_1 під підпис останньому 03.07.2023 року про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 8 годину 09.07.2023 року не стосується ані протоколу про адміністративне правопорушення від 03.07.2023 за яким позивач не прибув до військової частини, ані постанови № 319 від 03.07.2023 року, оскільки дата 09.07.2023 року на яку викликався позивач у повістці № 05/295 від 03.07.2023 року стосується періоду вже після притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та не має значення при розгляді цієї справи.

Щодо твердження відповідача про те, що позивач не з`явився до військової частини за мобілізаційним розпорядженням, що стало причиною для винесення постанови про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 5100 гривень, колегія суддів виходить з наступного.

Так, з наданої копії контрольного талону мобілізаційного розпорядження № 3 від 30.06.2023 року вбачається, що солдат ОСОБА_1 на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з оголошенням мобілізації, не чекаючи повістки військового комісаріату з`явитися 02.07.2023 на 17 годин за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вбачає, що 02.07.2023 року ОСОБА_1 з`явився за вказаною адресою, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення від 03.07.2023 року складеного відносно ОСОБА_1 .

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за неявку до військової частини за мобілізаційним розпорядженням, оскільки за мобілізаційним розпорядженням позивач прибув у визначений день та місце.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено, що позивач не з`явився до військової частини у строк, зазначений в мобілізаційному розпорядженні, і що від виконання цього обов`язку ОСОБА_1 ухилився.

Отже, суд апеляційної інстанції дослідивши в матеріалах справи докази, доводи апелянта та пояснення сторін, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно приписів частин 1, 2 та 3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушень, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною, винесена без достатніх доказів, які б підтверджували вину позивача, відповідно до ч.2 ст.210-1 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів для висновку, що оскаржувана постанова № 319 від 03.07.2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 і їх задоволення, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, згідно вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 536 грн 80 коп. згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 10.07.2023 року та при зверненні з апеляційною скаргою сплачено судовий збір в сумі 805 грн 50 коп. згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 01.03.2024 року.

Враховуючи те, що апеляційна скарга судом задоволена, тому відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 1342 грн 30 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 26.02.2024 по справі № 554/6102/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 319 від 03.07.2023 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на судовий збір в загальній сумі 1342 (одна тисяча триста сорок два) грн 30 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 08.10.2024 року