Справа № 240/33934/23
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/33934/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, в/ч НОМЕР_1 ) , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу компенсації втрати частини доходів за час затримки виплати грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за час затримки виплати грошового забезпечення 195870,16 грн за весь час затримки виплати - за період із 29.01.2020 по день фактичної виплати.

В обґрунтування позову зазначає, що проходив військову службу у відповідача. В період з 29.01.2020 і по день звільнення (26.01.2022) відповідач не доплачував позивачу грошове забезпечення, а при звільненні своєчасно не провів остаточного та повного розрахунку, виплативши грошове забезпечення в сумі 195870,16 грн. лише 28.11.2023. При цьому, відповідач не виплатив компенсацію втрати частини доходів. На письмове звернення позивача відповідач відповіді не надав та розрахунку не здійснив, що спонукало позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою судді позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення вказаних недоліків.

Ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку із його безпідставністю.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками, позивач з 26.01.2022 виключений зі списків особового складу військової частини як звільнений з військової служби у запас. Під час звільнення відповідачем позивачу не було вчасно виплачено належне грошове забезпечення в сумі 195870,16 грн, яке виплачено 28.11.2023, що підтверджується банківською випискою. При цьому відповідач, виплативши позивачу 28.11.2023 заборгованість з грошового забезпечення в сумі 195870,16 грн, не здійснив виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

В ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" зазначено:

"1. Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

...

2. До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

3. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону."

Відповідно до сталої судової практики, сформованої Верховним Судом, індексація грошового забезпечення є доходом та складовою грошового забезпечення.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців; виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення).

Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету (ст. 6 Закону № 2050-ІІІ).

Відповідно до п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата, грошове забезпечення).

Згідно ст.ст. 3, 4 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період не виплати доходу; виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Аналогічні приписи містяться і у 5 Порядку № 159, в якому зазначено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, розрахунок та виплата компенсації здійснюється одночасно при виплаті заборгованості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 березня 2020 року по справі № 140/1547/19, від 16 грудня 2020 року по справі № 521/21718/16-а, від 4 березня 2021 року по справі № 520/34/17, від 24 січня 2023 року по справі № 200/10176/19-а.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та вказані правові норми, бездіяльність відповідача, яка полягає в невиплаті позивачу компенсації втрати частини доходу за час затримки виплати грошового забезпечення, є протиправною і з метою захисту прав і інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплати позивачу зазначену компенсацію передбачену Закон № 2050-ІІІ, втрати частини доходу, який було виплачено 28.11.2023.

Питання розподілу судових витрат вирішується відповідно до статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу за час затримки виплати грошового забезпечення в сумі 195870,16 грн., яке було виплачено 28.11.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену Законом № 2050-ІІІ компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, на суму несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення у розмірі 195870, 16 грн. за весь час затримки виплати - за період із 29.01.2020 по день фактичної виплати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

09.10.24