Справа № 278/2341/24
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/2341/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаним адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 402 від 21.12.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що восени 2023 року ОСОБА_1 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 вручена повістка щодо явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 . При спілкуванні з працівниками ТЦК позивач пояснив, що є особою з інвалідністю ІІ групи по зору довічно, на підтвердження чого були надані відповідні документи.

Працівники ТЦК пояснили, що видача повісток - це формальність, є певний план видачі, який вони мають виконати, та запевнили, що до ІНФОРМАЦІЯ_4 можна не ходити, враховуючи наявну інвалідність та всі підтверджуючі документи. Крім того, запропонували розписатися в отриманні інформації, оскільки позивач є особою з інвалідністю по зору, а тому не мав можливості самостійно ознайомитися з документами, які підписує.

15.12.2023 року позивач дізнався, що перебуває в розшуку як особа, яка ухиляється від виконання військового обов`язку, від працівників Національної поліції. В цей же день відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУ ПАП.

21.12.2023 року відносно ОСОБА_1 прийнята постанова № 402 за справою про адміністративне правопорушення, якою на нього накладений штраф у сумі 3400,00 грн.

Вказану постанову позивача вважає незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а відтак підлягає скасуванню.

Провадження у справ відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін; зобов`язано відповідача надати належним чином завірені копії всіх матеріалів по адміністративному правопорушенню, вчиненого за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, розгляд справи якого відбувся відносно ОСОБА_1 21.12.2023 року; зобов`язано адвоката Соломонюка С., якого було призначено 15.01.2024 року згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №50, надати докази причин складання ОСОБА_1 документів досить тривалий строк - з січня 2024 року по 17.04.2024 року (а.с. 35-36).

28.06.2024 року від адвоката Соломонюка С. на виконання вимог ухвали надійшла відповідь (а.с. 42-43).

08.07.2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_5 на виконання вимог ухвали надійшли витребувані матеріали (а.с. 45-53).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки з аналізу позовної заяви вбачається відсутність в ній обґрунтування позивачем порушення оскаржуваним рішенням (постановою) його прав, свобод, інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення; відсутні підстави, з якими закон пов`язує визнання оскаржуваної постанови незаконною та чому дана постанова підлягає скасуванню.

Окрім того, позивач просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, проте не зазначає при наявності яких ознак в діях позивача, на його думку, такі діяння не можна кваліфікувати як правопорушення (а.с. 57-64).

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Громадянин ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в жодному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що вбачається з копії військового квитка (а.с 50).

ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі ІНФОРМАЦІЯ_7 ) 24.11.2023 року здійснено оповіщення громадянина ОСОБА_1 про виклик шляхом вручення йому повістки, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено 29.11.2023 року (а.с. 48).

05.12.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_7 направлено звернення № 13237 до органів Національної поліції про розшук і доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_8 в порядку, передбаченому пунктом 56 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (а.с. 49).

15.12.2023 року ОСОБА_1 був розшуканий органами Національної поліції відповідно за зазначеного вище звернення.

Цього ж дня, за фактом вчиненого правопорушення, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 в присутності представника Національної поліції було складено протокол № 402 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Даний протокол складено на місці виявлення та встановлення особи, а саме за місцем його проживання (а.с. 46).

Протокол про адміністративне правопорушення було складено в присутності позивача. Останнього було ознайомлено з протоколом, роз`яснено зміст статті 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 10:30 год 21.12.2023 р. в ІНФОРМАЦІЯ_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 ; про ознайомлення з вищезазначеним позивач особисто підписався в протоколі; копію протоколу під підпис вручено позивачу.

До протоколу № 402 від 15.12.2023 року долучено копію паспорта серії НОМЕР_1 виданого Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області 16.12.1997 року.

21.12.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення № 402, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 52).

У постанові зазначено, що гр. ОСОБА_1 було вручено повістку з метою взяття на військовий облік та визначення його на призначення на особливий період, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно відрізаного корінця повістки, встановлено 29.11.2023 року. Проте у визначений час він не з`явився. Про наявність поважних причин неявки не повідомляв, тому встановленим порядком було направлено звернення до органів Національної поліції про розшук і доставку до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Слід зазначити, що з моменту вручення повістки до моменту його розшуку та складання протоколу, самостійно до ЖРТЦК та СП ОСОБА_1 так і не з`явився.

Отже, гр. ОСОБА_1 під час загальної мобілізації, маючи обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та вмзначення його призначення на особливий період, грубо порушуючи вимоги ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не з`явився за викликом у визначений повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, своїм умисним діянням, ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Щодо строків звернення до суду з адміністративним позовом.

12.06.2024 року позивачем подано заяву, зі змісту якої вбачається, що у січні місяці 2024 року ОСОБА_1 звернувся до адвоката Соломонюка С. із метою складання адміністративного позову щожо оскарження постанови про накладення штрафу, де йому повідомили, що по готовності документів йому на поштову адресу прийде лист.

Позивач зазначає, що він постійно телефонував адвокату в його бюро, однак слухавки ніхто не брав; через декілька місяців на адресу місця проживання позивача надійшов лист з пакетом документів, а саме - позовною заявою з доданими до неї документами, яку позивач відразу відвіз до суду; на підтвердження надходження листа від ОСОБА_3 надав опис вкладення (а.с. 33).

Як встановлено з матеріалів справи, дорученням від 15.01.2024 року №50 адвоката ОСОБА_3 було призначено Відділом безоплатної правової допомоги Житомирського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для складання документів процесуального характеру (оскарження постанови про адмінправопорушення № 402 від 21.12.2023 року).

Відповідно до заяви адвоката ОСОБА_3 , що надійшла до суду на виконання вимог ухвали від 17.06.2024 року (а.с. 42-43), вказане вище доручення адвокату для надання допомоги надійшло 25.01.2024 року.

Після отримання доручення адвокат телефоном зв`язався з ОСОБА_1 для призначення зустрічі та отримання інформації, що має істотне значення для складання відповідного процесуального документу.

3 телефонної розмови з ОСОБА_1 адвокату стало відомо, що клієнт є особою з інвалідністю по зору І групи, самостійно пересуватися можливості не має, допоміжним засобом реабілітації у вигляді палиці-орієнтиру не забезпечений, супровідником виступає дружина, яка теж є особою з інвалідністю по зору. Також клієнт повідомив, що найближчим часом він не має змоги зустрітися з адвокатом через те, що його син знаходиться в лікарні і майже весь можливий час вони з дружиною проводять з ним.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що має дуже скрутне матеріальне становище через те, що єдиним джерелом доходу є пенсія, лікування сина потребує суттєвих грошових затрат, відповідно зможе зустрітися з адвокатом через певний час.

Запевнив, що як тільки матиме можливість зустрітися з адвокатом повідомить.

Слід зауважити, що адвокатом в телефонному режимі було роз`яснено клієнту порядок та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та повідомлені можливі наслідки пропуску строку на оскарження.

Так, клієнт зміг зустрітися з адвокатом лише в березні 2024 року та надав копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка потребувала оскарження, копію паспорту та посвідчення особи з інвалідністю.

Протягом декількох наступних після зустрічі з клієнтом днів адвокат вивчив порушене питання та підготував позовну заяву про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Після складання процесуального документу, визначеного дорученням Житомирського міського центру вторинної безоплатної допомоги № 50, адвокат знову зв`язався з клієнтом та повідомив про повне виконання доручення, а саме: складання позовної заяви про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, клієнт знову поскаржився про своє скрутне матеріальне становище, неможливість самостійного пересування без допомоги супроводжуючого та повідомив, що забирати складений позов хоче особисто та за змогою приїде до офісу адвоката.

Слід зазначити, що спілкування телефоном щодо можливої зустрічі з клієнтом велось неодноразово.

Так і не дочекавшись приїзду Клієнта до офісу адвоката, позовна заява разом із клопотаннями та додатками була надіслана клієнту рекомендованим листом з описом вкладень.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що з огляду на норми ч. 1 ст. 121 КАС України, строк звернення позивача до суду підлягає поновленню.

Щодо позовних вимог по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (тут і далі в редакції станом на час винесення оскаржуваної постанови) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, диспозиція ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною і вказує на необхідність застосування положень ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Таким чином, положення ст. 210-1 КУпАП в цілому є бланкетними.

У преамбулі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

У відповідності до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно п. 2 ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (в редакції на час винесення оскаржуваної постанови), які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Згідно Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року №3 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 05 січня 2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція), уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (п. 3 р. І). До протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол (п. 6 р. ІІ). Матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП (п. 9 р. ІІ). Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4) (далі - постанова) (п. 10 р. ІІ).

Водночас, відповідач не довів, що протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідач не надав копію наказу керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки про те, що особа, яка складала протокол № 402, є уповноваженою особою).

Окрім того, зі змісту протоколу чітко вбачається що до протоколу із доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення додається лише копію паспорта серії НОМЕР_1 виданого Корольовським РВ УМВС України (зворот. а.с. 46).

Разом з тим, змісту оскаржуваної постанови вбачається, що при винесенні оскаржуваної постанови начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ групи по зору з 22.11.2016 року довічно, що вбачається з пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 (а.с. 10).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 403412 ОСОБА_1 є інвалідом першої Б групи по зору з 28.11.2023 року (а.с. 11-12).

Відповідно до ст. 72, 76, 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведеного суд вважає, що при винесенні вказаної постанови посадовою особою не з`ясовано всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП, зокрема, чи було вчинено адміністративні правопорушення, чи винна дана особа в їх вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак розподіл судового збору не здійснюється.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 3, 5-10, 12, 72-77, 90, 246, 250, 257, 260, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 402 від 21.12.2023 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити частково.

Змінити захід стягнення передбачених частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наклавши на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_2 ) адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 гривень (п`ятсот десять гривень 00 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя О. М. Дубовік