Справа № 200/4916/24
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року Справа№200/4916/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

17.07.2024 до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 53 від 29.03.2024 про відмову у проведенні перерахунку пенсії;

- зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду у справі здійснити перерахунок пенсії з 25.03.2024 у розмірі який передбачений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, із зарахуванням: періоду з 01.09.2023 по 22.03.2024 - до страхового (загального та спеціального) стажу; періодів з 30.05.1986 по 26.01.1987, з 21.05.1987 по 03.06.1987, з 01.07.1990 по 25.10.1990, з 01.12.1990 по 25.04.1991, з 01.06.1991 по 31.07.1991, з 01.10.1991 по 25.11.1991, з 01.05.1993 по 31.07.1993 - до підземного стажу за списком № 1.

В обґрунтування позову зазначено, що на звернення позивача щодо перерахунку пенсії відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці відповідач відмовив у перерахунку пенсії, не зарахувавши спірні періоди, з посиланням на відсутність можливості провести перевірку наданих пільгових довідок.

Позивач вважає спірне рішення протиправним, а посилання відповідача хибними, оскільки станом на дату подання позову підприємство, що видало довідки знаходилося на підконтрольній території, до того ж спірний період роботи підтверджується записами трудової книжки та інформацією про спецстаж у формі ОК-5. Стосовно не зарахування до пільгового стажу періодів роботи в яких позивача було переведено на іншу роботу, вказав, що накази про переведення підтверджують, що усі випадки таких переведень вмотивовані виключно виробничою потребою щодо термінового ремонту аварійних ділянок на мережах центрального опалення та водогону, за згодою відповідного профспілкового комітету шахти. Позивач вважає, що оскільки накази про переведення є вмотивованими, підтверджують збереження підземного стажу, спірні періоди роботи повинні бути зараховані до пільгового підземного стажу, який надає право на обчислення пенсії згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, витребувані судом докази не надав. Клопотання про продовження строку для подання відзиву до суду не надходило.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 02.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази по справі.

Ухвалою суду від 04.09.2024 вирішено витребувати докази у у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою суду від 30.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 08.10.2024 вирішено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецької області та з 2012 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується матеріалами справи.

25.03.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, також просив провести перерахунок пенсії та врахувати до пільгового стажу періоди роботи: з 30.05.1986 по 26.01.1987, з 21.05.1987 но 03.06.1987, з 01.07.1990 по 25.10.1990, з 01.12.1990 по 25.04.1991, з 01.06.1991 по 31.07.1991, з 01.10.1991 по 25.11.1991, з 01.05.1993 по 31.07.1993, з 01.09.2023 по 22.03.2024 відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області для розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.03.2024 №53 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Згідно з вказаним рішенням, ОСОБА_1 для перерахунку пенсії надав довідку про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній від 22.03.2024 № 26/92 за період роботи з 22.06.2020 до 22.03.2024 видана відокремленим підрозділом „Шахта1-3 Новоградівська Державного підприємства „Селидіввугілля, яка не підтверджена первинними документами. Довідку направлено на перевірку. Перерахунок пенсії буде проведений після надходження результатів перевірки.

19.04.2024 позивач звернувся із заявою щодо роз`яснення підстав неврахування спірних періодів та надання інформації щодо переліку подання необхідних документів для зарахування періодів роботи.

Листом від 06.06.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 у справі №380/27368/23, а також про відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку пенсії, оскільки долучена до заяви довідка не підтверджена первинними документами. Також повідомлено про відсутність права на проведення перерахунку пенсії за віком відповідно до частини 4 статті 42 Закону №1058, оскільки відсутні 24 місяці страхового стажу після попереднього перерахунку. Зауважено про сплату страхових внесків по 31.12.2020. Крім того зазначено, що за матеріалами електронної справи не убачається можливим встановити факт не врахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 перелічені у зверненні періоди роботи, при цьому відсутній доступ до паперової пенсійної справи. Зазначено, що відповідно до наданих виписок з наказів, долучених до заяви від 25.03.2024, зайнятість під землею відсутня, тому періоди враховані до страхового стажу. Отже, у зв`язку з відсутністю 15 років на підземних роботах за Списком №1 шахтарі, право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону №345 відсутнє.

Докази проведення перевірки наданої довідки та перерахунку пенсії позивача станом на час розгляду справи матеріали справи не містять.

Позивач, вважаючи протиправним рішення пенсійного органу щодо відмови у перерахунку пенсії з урахуванням вимог ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", який набрав чинність 16.09.2008, в редакції на час звернення позивача з заявою, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції на час звернення позивача із заявою, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Верховний Суд у постановах у справі №345/4616/16 від 20.11.2018, у справі №345/4570/16-а від 06.02.2019, у справі №345/4462/16-а від 05.12.2019 та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 7, 5 років для жінок за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Суд зауважує, що статтею 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 345/763/17.

Умовою виплати пенсії за нормами статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та абзацу 3 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, які передбачають зменшення пенсійного віку, встановленого абзацом 1 статті 26 цього Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №205/8712/16-а.

При цьому, виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.07.2023 у справі №200/5813/20-а, від 18.04.2019 у справі №392/17/17, від 29.12.2021 у справі № 345/2562/17, від 21.01.2020 у справі № 640/4469/17, від 31.03.2020 у справі № 459/245/17, та Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 28.01.2014 у справі № 21- 455а13, від 24.06.2014 (справа №21-236а14).

Отже, дія Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, що згідно з розрахунком стажу, страховий стаж позивача становить 23 роки 4 місяці 18 днів, за Списком №1 13 років 0 місяців 0 днів, всього для розрахунку 36 років 4 місяці 18 днів.

25.03.2024 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії, при цьому, згідно зі спірним рішенням, підставою відмови у перерахунку пенсії слугувало не зарахування періодів роботи позивача визначених у пільговій довідці ВП „Шахта1-3 Новоградівська Державного підприємства „Селидіввугілля від 22.03.2024 № 26/92 за період роботи з 22.06.2020 до 22.03.2024. При цьому, докази розгляду питання щодо зарахування до пільгового стажу періодів з 30.05.1986 но 26.01.1987, з 21.05.1987 но 03.06.1987, з 01.07.1990 по 25.10.1990, з 01.12.1990 по 25.04.1991,301.06.1991 по 31.07.1991, з 01.10.1991 по 25.11.1991, з 01.05.1993 по 31.07.1993 спірне рішення не містить.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Суд зазначає, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно із записами копії трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач з 22.06.2020 прийнятий на роботу у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті, 10.07.2024 зроблено запис про роботу по теперішній час.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №26/92 від 22.03.2024 ОСОБА_1 з 22.06.2020 по 04.09.2020, з 04.09.2020 по теперішній час (22.03.2024 дата видачі довідки) виконував гірничі роботи з видобутку вугілля, з повним робочим днем у шахті за професією підземний електрослюсар на дільниці ПР-5 з повним робочим днем під землею, що передбачена списком 1 розділу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Довідка №26/92 від 22.03.2024 видана на підставі особистої архівної карточки ф. Т-2, розрахункових відомостей, наказів, контрольних табелів спуску-виїзду в шахту. Додаткові відомості: Згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», накази атестації робочих місць від 05.03.2019 № 2/36-ОП, №2/29 від 29.02.2024. Б/відпусток не має, страйку не має.

Довідка №26/92 від 22.03.2024 містить підписи директора шахти, начальника відділу кадрів, головного бухгалтера відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 Новоградівська» та виконавця, кутовий штамп та відтиск печатки відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 Новоградівська».

При цьому, згідно з Випискою із системи персоніфікованого обліку (форма ОК-5) по застрахованій особі ОСОБА_1 , страхувальником ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугіддя» (33621589) подавалися звіти вересня 2023 року по грудень 2023 року по коду підстави для обліку спеціального стажу ЗПЗ014А1.

Згідно з Довідником кодів підстав обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року № 511, зокрема: код підстави ЗП3014А1 з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31 березня 1994 року № 202.

Аналізуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що у пенсійного органу наявні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.09.2023 по 22.03.2024.

Стосовно посилань у відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на відсутність відомостей про сплату страхових внесків, суд зазначає, що згідно з формою ОК-5 за спірний період наявна інформація про виплату заробітної плати позивачеві, разом з тим відсутні відомості про сплату страхових внесків.

При цьому, відповідно до ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

08.07.2010 прийнято Закон України № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), яким визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок (пункт 10 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

Відповідно до абзацу другого пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (пункт 4 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частини одинадцятої статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Аналіз вищенаведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок сплати страхових внесків (єдиного внеску) та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків (єдиного внеску) законом покладено на страхувальника, а вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.

Аналогічний висновок наведено й у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 28.05.2021 у справі № 591/3839/16-а.

У вищенаведених постановах Верховного Суду зазначено й про те, що невиконання страхувальником обов`язку по сплаті страхових внесків (єдиного внеску) позбавляє особу соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

За наведеної вище правової регламентації спірних правовідносин, а також враховуючи наявну правозастосовчу практику Верховного Суду, застрахована особа не може нести відповідальність за невиконання страхувальником своїх обов`язків стосовно сплати у повному обсязі страхових внесків (єдиного внеску) і за неподання ним відомостей про застраховану особу до системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Такі обставини не можуть позбавляти гарантованого Конституцією і законами України права громадянина на соціальний захист та по суті перекладати відповідальність на працівника за неналежне виконання своїх обов`язків роботодавцем.

Таким чином, відсутність відомостей про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для не врахування такого періоду роботи, оскільки це є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

На підставі викладеного вище, суд зазначає, що період роботи позивача з 01.09.2023 по 22.03.2024 підтверджується матеріалами справи, та відповідачем протиправно не зараховано до страхового та пільгового стажу за Списком №1, постановою №202.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині не зарахування періодів роботи на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська`ДП «Селидіввугілля» з 30.05.1986 по 26.01.1987, з 21.05.1987 по 03.06.1987, з 01.07.1990 по 25.10.1990, з 01.12.1990 по 25.04.1991, з 01.06.1991 по 31.07.1991, з 01.10.1991 по 25.11.1991, з 01.05.1993 по 31.07.1993 до підземного стажу за Списком №1, суд зазначає, що спірне рішення не містить підстав не зарахування вказаних вище періодів роботи.

При цьому, матеріалами справи підтверджується звернення позивача 25.03.2024 щодо зарахування вказаних вище періодів до пільгового стажу.

Вказане вище свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, недотримання яких є окремрю підставою для скасування такого рішення.

Разом з тим, ураховуючи, що позивач вже вдруге звертається до суду щодо зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу (справа №380/27368/23, №200/4916/24) суд, з метою захисту прав позивача, вважає за необхідне розглянути питання щодо правомірності/не правомірності не зарахування таких періодів.

Так, згідно з матеріалами справи, вказані вище періоди роботи не зараховані при призначенні пенсії у 2012 році.

Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 , у період з 20.05.1985 по 08.11.1994 працював на ВП «Шахта «Котляревська`ДП «Селидіввугілля» (шахта «Росія» до перейменування), а саме:

- 20.05.1985 прийнятий учнем гірничого робітника по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем в шахті (запис №5);

- 01.06.1985 направлений на теоретичне навчання з відривом від виробництва (запис №6);

- 09.09.1985 присвоєно 3 розряд гірничого робітника по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею (запис №7);

- 09.12.1988 переведений учнем гірничого робітника очисного вибою (запис №8);

- 15.12.1988 направлений на теоретичне навчання з відривом від виробництва (запис №9);

- з 24.01.1989 по 10.03.1989 пройшов практику учнем гірничого робітника очисного вибою з повним робочим днем під землею (запис №10);

- присвоєно 5 розряд гірничого робітника очисного вибою з повним робочим днем під землею (запис №11);

- 08.11.1994 звільнений за власним бажанням (запис №12).

Згідно з розрахунком стажу, період з 20.05.1985 по 11.07.1985, з 12.07.1985 по 09.09.1985, з 10.09.1985 по 29.05.1986, з 27.01.1987 по 20.05.1987, з 04.06.1987 по 24.01.1989, з 25.01.1989 по 13.03.1989, з 14.03.1989 по 30.06.1990, з 26.10.1990 по 30.11.1990, з 26.04.1991 по 31.05.1991, з 01.08.1991 по 30.09.1991, з 28.11.1991 по 30.04.19993, з 01.08.1993 по 08.11.1994 зараховані за ст. 14, пост. 202, підземні, Список №1, р. 1, п-р 1, п. а-в.

При цьому, вибірково, спірні періоди з 30.05.1986 по 26.01.1987, з 21.05.1987 по 03.06.1987, з 01.07.1990 по 25.10.1990, з 01.12.1990 по 25.04.1991, з 01.06.1991 по 31.07.1991, з 01.10.1991 по 25.11.1991, з 01.05.1993 по 31.07.1993 не зараховані до пільгового стажу.

Згідно з довідкою фактичних спусків у шахту №04/14-1889 від 03.11.2023 ОСОБА_1 у спірний період мав:

- у травні 1986 року 21 чергової відпустки та відрядження відповідно до Наказу №416к,

- - з червня 1986 по січень 1987 року відрядження відповідно до наказів №518к,№ 62к, №751к, №844к, №932к, №1007к, №1062к, №11к,

- у лютому 1987 року 6 днів чергової відпустки, 14 лист непрацездатності,

- у березні 1987 року 12 спусків та 12 чергової відпустки,

- у квітні 1987 року 22 спуски,

- у травні 1987 року 11 спусків та відрядження відповідно до наказу №341к.

- з березня по вересень 1990 року відрядження відповідно до наказу №140к, №195к, №283к, №345к, №425к, №515к, №593к;

- у вересні 1990 року 5 днів чергової відпустки та відрядження відповідно до наказу №664к;

- у жовтні 1990 року 24 дні чергової відпустки та відрядження відповідно до наказу №739к,

- з грудня 1990 по березень 1991 року відрядження відповідно до наказів №812к, №13к, №87к, №133к,

- у квітні 1991 року 4 дні чергової відпустки та відрядження відповідно до наказу №194к,

- у травні 1991 року 24 дні чергової відпустки та відрядження відповідно до наказу №264к,

- у червні -липні 1991 року відрядження відповідно до наказу №329к, №410К,

- у серпні 1991 року 22 спуски, у вересні 1991 року 21 спуск,

- у жовтня 1991 року відрядження відповідно до наказу №664к,

- у листопаді 1991 року 4 дні чергової відпустки, відрядження відповідно до наказу №740 к,

- у травні 1993 року відрядження відповідно до наказу №307к,

- у червні 1993 року 22 спуски та 1 день страйку,

- у липні 1993 року 22 спуски.

Отже, з наведеного слідує, що позивач мав спуски в шахту у червні 1993 року та у липні 1993 року, проте такі періоди протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача.

Такожу, дослідивши наявні в матеріалах справи копії виписків з наказів № 416 К від 06.05.1986, № 518 К від 06.06.1986, № 622 К від 02.07.1986, № 751 К від 05.08.1986, № 844 К від 01.09.1986, № 932 К від 01.10.1986. № 1007 К від 06.11.1986, № 1062 К від 01.12.1986, № 11 К від 04.01.1987, № 341 К від 11.05.1987, № 515 К від 01.08.1990, № 593 К від 03.09.1990, № 664 К від 09.10.1990, № 812 К від 24.12.1990, № 13 К від 02.01.1991, № 87 К від 04.02.1991, № 133 К від 01.03.1991, № 194 К від 01.04.1991, № 329 К від 04.06.1991 ,№ 410 К від 01.07.1991, № 664 К від 07.10.1991, № 740 К від 01.11.1991, № 307 К від 03.05.1993 «Про створення бригади сантехників для ремонту центрального опалення та водогону в м. Новогродівка», на підставі яких ОСОБА_1 знаходився у відрядженнях, встановлено, що позивача переводили з шахти для роботи на поверхню через виробничу необхідність, а саме для виконання робіт з ремонту центрального опалення та водогону у місті Новогродівка, з оплатою не нижче середнього заробітку.

Так, відповідно до статті 33 Кодексу законів про працю Української РСР (у редакції, чинній станом на момент прийняття наказів) в разі виробничої потреби для підприємства, установи, організації власник або уповноважений ним орган має право переводити працівників на строк до одного місяця на не обумовлену трудовим договором роботу на тому ж підприємстві, установі, організації або на іншому підприємстві, в установі, організації, але в тій же місцевості з оплатою праці за виконаною роботою, але не нижчою від середнього заробітку за попередньою роботою. Таке переведення допускається для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків; для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування державного або громадського майна та інших виняткових випадках, а також для заміни відсутнього працівника.

Тривалість переведення на іншу роботу для зміни відсутнього працівника не може перевищувати одного місяця протягом календарного року.

Відмова без поважних причин від тимчасового переведення на іншу роботу в разі виробничої потреби вважається порушенням трудової дисципліни.

Отже, положеннями статті 33 Кодексу законів про працю Української РСР встановлювалося право роботодавця на переведення працівника на не обумовлену трудовим договором роботу з оплатою праці не нижчою від середнього заробітку за попередньою роботою. При цьому відмова працівника без поважних причин від тимчасового переведення на іншу роботу в разі виробничої потреби вважалася порушенням трудової дисципліни.

За цих обставин, ураховуючи, що позивача було переведено на іншу роботу з оплатою середнього заробітку за попередньою роботою (підземного робітника), суд вважає, що періоди відряджень, через виробничу необхідність, мають бути зараховані до стажу роботу, що передувала такому відрядженню.

Матеріалами справи підтверджується зарахування періодів роботи, що передували відрядженням позивача у 1986-1993 роках до пільгового стажу за ст. 14, пост. 202, підземні, Список №1, р. 1, п-р 1, п. а-в, отже періоди відряджень через виробничу також слід зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списоком №1, постановою №202.

З урахуванням наведеного вище, позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до пільгового стажу за Списком№1 з 30.05.1986 по 26.01.1987, з 21.05.1987 по 03.06.1987, з 01.07.1990 по 25.10.1990, з 01.12.1990 по 25.04.1991, з 01.06.1991 по 31.07.1991, з 01.10.1991 по 25.11.1991, з 01.05.1993 по 31.07.1993 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, суд зазначає, що визначальним для наявності права щодо перерахунку пенсії відповідно до вказаної статті закону є наявність стажу роботи за Списком №1 у чоловіків більше 15 років.

Так, згідно з розрахунком стажу, пільговий стаж позивача за Списком №1 складає 13 років 0 місяців 0 днів. При цьому, питання щодо перерахунку пенсії з урахуванням статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з урахуванням спірних періодів пенсійним органом не вирішувалося.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають як передчасні.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для часткового задоволення позову.

На підставі викладеного вище, суд задовольняє позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з урахуванням спірних періодів роботи.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією від 11.07.2024 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Оскільки рішення відповідача визнано судом протиправним та зобов`язано повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії з урахуванням спірних періодів, судовий збір, сплачений за одну немайнову вимогу в розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.03.2024 №53 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, 5, м. Харків, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про перерахунок пенсії від 25.03.2024 з урахуванням частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши до пільгового стажу за Списком№1 періодів роботи: з 30.05.1986 по 26.01.1987, з 21.05.1987 по 03.06.1987, з 01.07.1990 по 25.10.1990, з 01.12.1990 по 25.04.1991, з 01.06.1991 по 31.07.1991, з 01.10.1991 по 25.11.1991, з 01.05.1993 по 31.07.1993, з 01.09.2023 по 22.03.2024, до страхового стажу періоду роботи з 01.09.2023 по 22.03.2024.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, 5, м. Харків, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв