Справа № 240/12761/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

09 жовтня 2024 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України з відмови у виготовленні та ненаданні Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області довідки у відповідності до вимог ст.ст. 9, 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», вимог ст. ст. 43, 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатками 1, 2, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку раніше призначеної пенсії з 01.04.2024 року;

- зобов?язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України виготовити та надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення Позивача станом на 01.03.2024 року у відповідності до вимог ст. ст. 9, 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», вимог ст.ст. 43, 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осі, встановленого на 01.01.2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатками 1, 2, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку раніше призначеної пенсії з 01.04.2024 року.

Ухвалою суду від 10.09.2024 року адміністративну справу №240/12761/24 судом було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов. Також ухвалою було залучено до участі по справі третю особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

При цьому позивачем заявлено до суду клопотання про зупинення провадження по справі №240/12761/24 на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України до набрання законної сили судовими рішеннями по справах №320/35573/23 та №320/41449/23, які розглядаються Київським окружним адміністративним судом.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови позивачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №240/12761/24 з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.236 КАС України адміністративний суд наділений повноваженнями зупинити провадження в адміністративній справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно із зазначеною нормою, зупинення провадження у справі є правом, а не обов`язком суду, та вирішується судом з урахуванням обставин кожної конкретної справи. При цьому, судом має бути встановлено дійсно об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи.

Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від предмета справи.

Суд зауважує, що в контексті приписів п.3 ч.1 ст.236 КАС України суд має встановити ймовірність наслідків набрання законної сили рішенням за результатом розгляду іншої справи та їх взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в справі №240/12761/24. При цьому предметом спірних правовідносин у справі №320/35573/23 є визнання протиправною та нечинною постанови КМУ від 12.05.2023 №481, а у справі №320/41449/23 зобов`язання Кабінету Міністрів України вчинити певні дії. №320/41449/

Водночас, з системного аналізу положень КАС України та теорії права вбачається відмінність у правових наслідках «визнання протиправним та скасування» і «визнання протиправним та нечинним» відповідного адміністративного акта.

Так, відповідно до вимог ст. 5 КАС України, ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до абзаців 3, 4 п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття. Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату ним чинності з моменту набрання відповідним судовим рішенням законної сили або з іншого, визначеного судом моменту.

Таким чином, визнаються протиправними та скасовуються індивідуальні акти, а нормативно-правові акти визнаються протиправними та нечинними. Такі відмінності у правовому регулюванні обумовлені тим, що відповідно до приписів нормативно-правових актів виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів невизначеного кола осіб. Відповідно, скасування нормативно-правового акту впливатиме на права, свободи, інтереси та обов`язки не лише позивача, а й інших осіб, а також поставить під сумнів легітимність дій та рішень, прийнятих на підставі скасованого нормативно-правового акту та може призвести до порушення необхідного балансу між захистом прав позивача та будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів невизначеного кола осіб, які були учасниками правовідносин, у яких застосовано оскаржуваний нормативно-правовий акт; принципу правової визначеності.

У цьому контексті суд звертає увагу, що згідно положень ч.2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Такий правовий висновок сформований у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022 року по справ №420/2473/22.

Аналізуючи вищевказані нормативні приписи суд доходить висновку, що рішення Київського окружного адміністративного суду по справах №320/35573/23 та №320/41449/23, у випадку задоволення позову та після набрання рішенням законної сили, не вплине на вирішення справи №240/12761/24, оскільки не матиме ретроактивної дії.

З огляду на зазначене, судом не вбачається підстав для задоволення клопотання позивача та зупинення провадження у справі №240/12761/24.

Керуючись приписами ст.ст. 2, 5-11, 236, 241 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження в адміністративній справі №240/12761/24 на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.