Справа № 544/1312/24
Суддя: Ощинська Ю. О.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 544/1312/24
пров. № 2-а/544/8/2024
Номер рядка звіту 142
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.

з участю секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відносно нього відповідачем, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Повістка про розгляд справи, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП йому вручена не була. Відповідно постанови винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. Зазначив, що свою вину у вчиненому правопорушенні не визнає. Вказав, що він придатним до військової служби, проте має право на відстрочку. Вважає, що ним не порушено павила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку, як це зазаначено у протоколі відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постаовою КМУ 30.12.2022 № 1487, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» оскільки з моменту вступу в законну силу вищевказаних Правил, п`ятирічний строк протягом якого зобов`язаний здійснити звітку масних персональних даних з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування га соціальної підтримки, не минув. У протоколі зазаначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 4 ч. 10 ст. 1 та ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзаців 8, 10 підпункту 1 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів»). Зазначив, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно нього та їх аргументація у цілому не підтверджують у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення та є сумнівними. Зазначені обставини як кожен окремо так і в своїй сукупності свідчать про недодержання працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 вимог щодо складення та оформлення протоколу по справі про адміністративне правопорушення, що в свою чергу є підставою для скасування останньої та закриття провадження у справі за даним фактом. Так нормами КУпАП не передбачено складення протоколу по справі про адміністративне правопорушення до іншого органу, який би завірявся підписом посадової особи та печаткою державної установи. У матеріалах справи відсутні жодні докази порушення ним правил військового обліку і є підставою вважати всі наступні дії посадових осіб ТЦК га СП здобут і у справі дані, є неправомірними. З огляду на вище викладене, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з порушенням норм чинного законодавства та є неправомірною, оскільки ґрунтується лише на припущеннях особи, яка виносила постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне прапопрушення не містить викладу обставини щодо порушення ним вищевказаного обов`язку, оскільки не відображено суті інкриміновані правопорушення в цій частині. ОСОБА_1 , мав право на відстрочку під час мобілізації та повідомляв про це відповідачів, але вказане питання не було розглянуто відповідачами і не було не відмовлено не задоволено заяву, більше того не видано відповідну довідку, як встановлено порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 року за № 560. Вважає, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було порушено порядок накладення адміністративного стягнення та розгляду справи встановлений КУпАП. Постанову у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було отримано 10.06.2024, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , але у самій постанові було зазаначено, що він її отримав 24.05.2024, що не відповідає дійсності, вказану обставину, позивач виявив лише тоді, коли отримав дану постанову. Крім цього, ним направлялися відповідні заяви про видачу постанови у справі про адміністративне правопорушення на адресу відповідачів, але відповіді йому не було надано. 24.05.2024 він не міг отримувати вказану постанову у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки перебував на лікуванні, тобто, обставини вказані у постанові про її отримання 24.05.2024 не відповідають дійсності. Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, винесена відповідачем, не грунтується на вимогах законодавства. Просить визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Постанову № 557 від 24.05.2024, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення на нього за ч. 3 ст. 210 КУпАП скасувати, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Процесуальні дії в справі та аргументи сторін.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.07.2024 відрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання не з`явилася, 07.08.2024 на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. До заяви було надано копію протоколу № 557 від 23.05.2024 та Звернення до поліції.

Згідно із ст. 10 КАС України розгляд справ в адміністративних судах проводиться відкрито, крім випадків, визначених цим Кодексом, в розумінні ст. 4, ст. 262 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. У такому випадку судове засідання не проводиться, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 251 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

З огляду на те, що згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи та мотиви суду.

Як вбачається з наданої копії позивачем 25.05.2024, а з внесенням виправлень копії відповідача 23.05.2024 начальником відділення обліку мобілізаційної роботи другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_3 складено ПРОТОКОЛ № 557 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП щодо ОСОБА_1 (а.с. 23, 37). В останньому зазначено, що розгяд справи про адміністративне правопорушення відбудеться, проте дати та часу, у наданій копії протоколу позивачу, не було зазначено (а.с. 22). Суд додатково зазначає, що виправлення у протоколі не дозволяються.

У протоколі 23.05.2024 ОСОБА_1 зазначив, що прибуде до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24.05.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено пстанову № 557 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністраттивне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., який порушив встановлені правила військового обліку, а саме без поважних причин проігнорував пибуття і не прибув на призначений час та не уточнив військово-облікові дані, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військово обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ 30.12.2022 № 1487, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобіліацію», правопорушення вчинене в особливий період (а.с. 21, 24).

Постанову ОСОБА_4 отримав 10.06.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , хоча у самій постанові зазначено, що останній її отримав 24.05.2024, проте відповідно довідки поліклінічного відділення Комунального підприємства «Пиятинська лікарня Пирятинської міської ради» ОСОБА_1 з 16.05.2024 по 07.06.2024 знаходився на амбулаторному лікуванні у даному закладі (а.с. 25) і тому фізично не міг отримати дану постанову. Тобто, обставини зазаначені у постанові про її отримання від 24.05.2024 не відповідають дійсності.

Крім того, відповідно копії витягу з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_4 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 16.08.2024 (а.с. 20).

Частина 3 ст. 210 КУпАП передбачає порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період. Примітки статті вказують на те, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Позивач 06.06.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявами про видачу постанови у справі про адміністративне правопорушення № 557 від 24.05.2024, проте відповіді та копії постанови так і не отримав (а.с. 16-19).

Вирішуючи питання наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а також даючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем за оскаржуваною постановою рішення, суд виходив з такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як стверджує позивач у позові, він не був запрошений на складання протоколу та не був присутнім при розгляді справи.

З матеріалів, наданих відповідачем слідує, що такі твердження позивача заслуговують на увагу суду, оскільки відповідачем до відзиву не надано суду доказів протилежного; свідків у протоколі не зазначено, відомостей про вручення ОСОБА_1 копії протоколу суду не надано, як не надано і даних про те, що ОСОБА_1 повідомлено про час і місце розгляду адміністративної справи.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення, крім випадків, передбачених ст. 258 КУпАП, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В порушення вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, як встановлено з позовної заяви, пояснень позивача та змісту протоколу про адміністративне правопорушення, позивач під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення присутній не був та з протоколом його не ознайомлювали. Зазначений висновок суду підтверджується також відсутністю у протоколі про адміністративне правопорушення підпису особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про ознайомлення зі змістом протоколу, його письмових пояснень, підпису про отримання другого екземпляру протоколу.

Як наслідок складення протоколу у відсутності ОСОБА_1 , позивач був позбавлений можливості надати пояснення по суті правопорушення, йому не було роз`яснено його процесуальні права, не було ознайомлено з протоколом та не вручено його копію, що, на думку суду, є істотним порушенням прав позивача як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов висновку, що уповноваженою особою не виконано вимоги ст. 278 КУпАП в частині вирішення питання про правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки орган, що розглядав справу, не звернув увагу на вищезазначені порушення вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Як вбачається з постанови № 557 від 24.05.2024, винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , розглянувши за відсутності ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення № 557 від 24.05.2024, дійшов висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, і застосував до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн.

Судом встановлено, що в порушення вимог ст. 268 та ст. 278 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглянута ІНФОРМАЦІЯ_4 без перевірки обставин, чи було сповіщено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час і місце розгляду справи. Суду не надано жодних доказів у підтвердження повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Інші доводи та аргументи, враховуючи встановлене судом, не мають правового значення для вирішення цього спору.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем у підтвердження правомірності прийнятого рішення не надано суду належних, допустимих, переконливих доказів.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані.

За вищезазначених обставин суд дійшов висновку, що постанову № 557 від 24.05.2024у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, щодо ОСОБА_1 винесено на підставі матеріалів, складених та розглянутих з істотним порушенням вимог КУпАП, у зв`язку з чим наявні законні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови як протиправної та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Висновок суду.

Таким чином, оцінюючи надані в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, перевіряючи чи прийнято відповідачем постанову обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, пропорційно, суд приходить до висновку, оскільки відповідачем належним чином не доведено належними і допустимими доказами факту вчинення позивачем , суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань установи відповідача.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2,4, 6, 9, 10, 12, 72-77, 90, 139, 229, 242-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 557 від 24.05.2024, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., закрити провадження в справі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 25.09.1998, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя Ю.О.Ощинська