Справа № 580/2479/19
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

30 вересня 2024 року
справа №580/2479/19
адміністративне провадження №К/990/1133/24
судді Верховного Суду Стародуба О.П.
у справі №580/2479/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання провести поновлення пенсії
щодо постанови Верховного Суду від 30.09.2024, якою касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій, якими відмовлено у задоволенні заяви про зміну стягувача правонаступником та зміну способу і порядку виконання рішення, - без змін.
Ухвалюючи таку постанову, Верховний Суд виходив з того, що матеріали справи не містять відомостей, що за життя позивача рішення суду від 01.10.2019 було виконано шляхом нарахування йому відповідних сум.
Ухвалюючи таку постанову Верховний Суд покликався на постанову Верховного Суду від 25.04.2023 у справі №420/4447/20, відповідно до висновків якої предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишились недоотриманими в зв`язку з його смертю, у тому числі відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили за життя позивача.
Покликаючись на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 27.03.2024 у справі №240/9078/20, враховуючи відповідне законодавче регулювання та судову практику, що склалася при вирішенні правовідносин аналогічного характеру, Суд дійшов висновку, що порушене заявником процесуальне питання з урахуванням встановлених у цій справі обставин не може бути вирішено за правилами статті 379 КАС України.
На підставі статті 34 КАС України вважаю за необхідне висловити щодо рішення Верховного Суду у цій справі окрему думку.
Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:
1) особисті немайнові права;
2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;
3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;
5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Аналіз зазначених норм вказує на те, що до складу спадщини не входить лише право на отримання пенсії, оскільки таке безпосередньо пов?язане з особою пенсіонера, відтак після його смерті право на її отримання припиняється і не може бути передане іншим особам, в т.ч. його спадкоємцям.
Натомість, крім заборони спадкування права на пенсію, закон встановлює порядок спадкування недоотриманої (у зв?язку зі смертю пенсіонера) суми пенсії.
Так, відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до статті 52 Закону №1058 (Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Таким чином, суми недоотриманої пенсії за певних умов можуть бути успадковані.
Водночас, зазначені норми стосуються лише тих сум пенсії, які пенсіонер недоотримав у зв`язку зі смертю, однак такі можуть бути виплачені пенсійним органом за наявності відповідного звернення членів його сім?ї (безспірні суми).
Натомість, суми пенсії, про які йде мова у цій справі, були недоотримані у зв?язку з невизнанням пенсійним органом права на них за позивачем та невиконанням за його життя рішення суду про їх виплату.
Оскільки щодо спірних сум пенсії є рішення суду про їх виплату конкретній особі (позивачу), то такі суми не можуть бути виплачені будь-кому іншому, навіть члену його сім?ї і навіть, якщо такий член сім?ї проживав на день смерті з позивачем.
Натомість, для виплати таких сум встановлено спеціальний порядок їх виплати через виконання судового рішення.
При цьому, заміна сторони виконавчого провадження і подальше виконання судового рішення передбачає виплату спірних сум виключно правонаступнику позивача.
Натомість, запропонований Верховним Судом підхід дозволить (за умови, що пенсійний орган піде на такий крок) виплату спірних сум членам сім?ї позивача, які необов`язково будуть його правонаступниками (спадкоємцями).
При цьому, судове рішення залишиться невиконаним, а правонаступник чи правонаступники будуть вправі вимагати його подальшого виконання.
Таким чином, передбачена статтею 52 Закону №1058 можливість отримання членами сім?ї померлого пенсіонера недоотриманих сум пенсії не стосується тих сум пенсії, щодо яких є таке, що набрало законної сили судове рішення про їх виплату, і не змінює передбачену законом процедуру виконання судового рішення, в т.ч. в частині можливості заміни сторони виконавчого провадження.
Інше розуміння правонаступництва у соціальних спорах унеможливить виконання судового рішення та нівелює конституційну засаду обов`язковості судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
За змістом наведеної норми єдиною умовою для заміни сторони у справі іншою особою є підтвердження її статусу правонаступника сторони.
Будь-яких інших умов, як то стадія розгляду справи, стадія виконання судового рішення, вчинення чи невчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання судового рішення, для можливості заміни сторони виконавчого провадження стаття 379 КАС України не передбачає.
З матеріалів справи вбачається, що заявник є спадкоємцем, а відтак правонаступником позивача.
За таких обставин висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження ґрунтуються на неправильному застосуванні норм права.
За таких обставин вважаю, що у цій справі Суд необґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження.
Суддя: Олександр Стародуб