Справа № 580/6098/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року справа № 580/6098/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 23001-33975373 від 19.04.2024 року;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та виплатити ОСОБА_3 страхову виплату відповідно до п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 страхової виплати відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_4 .

Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що позивач не відноситься до непрацездатних осіб, які на день смерті потерпілого мала право на одержання від нього утримання, а також реєстрація її місця проживання не співпадає з реєстрацією місця проживання померлого ОСОБА_4 , тому підстави для призначення позивачу страхових виплат відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.06.2017.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.03.2023 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Актом №2 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 16.03.2023 о 14 год. 30 хв. у ТОВ "Біохімекспорт" встановлено, що ОСОБА_4 помер, внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 по справі №580/748/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2023 щодо призначення виплати у разі втрати годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався у товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімекспорт" 16.03.2023 з підсобним працівником ОСОБА_4 та прийняти відповідне рішення по суті у формі постанови, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.

Постановою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 19.04.2024 №23001-33975373, відмовлено у призначенні страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 16.03.2023 в ТОВ «Біохімекспорт», так як ОСОБА_1 не належить до непрацездатних осіб, а також реєстрація місця проживання ОСОБА_1 не співпадає з реєстрацією місця проживання загиблого ОСОБА_4

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась до суду.

Судом також встановлено, що згідно довідки Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 21.09.2023 №1573/28-5/2-1, ОСОБА_4 до дня смерті проживав за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_5 .

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №1105).

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Згідно ст. 30 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із:

1)щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2)страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3)страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4)страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5)допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Статтею 35 Закону № 1105-XIV передбачено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є:

1)діти, які не досягли 18 років;

2)повнолітні діти, які є здобувачами освіти за денною формою навчання (у тому числі у період між завершенням навчання в одному закладі освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим освітньо-кваліфікаційним рівнем, за умови що такий період не перевищує чотири місяці), - до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років, або визнані особами з інвалідністю з дитинства;

3) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

4) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.

3. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

За приписами ч. 2 ст. 37 Закону № 1105-XIV територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій: 1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами; 2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності; 3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат; 4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат; 5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання; 6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання; 7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання; 8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів; 9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи; 10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як вбачається зі спірного рішення, у якості відмови у виплаті одноразової допомоги, зазначено, що позивач не відноситься до осіб в частині одержання страхових виплат, а також реєстрація місця проживання ОСОБА_1 яка являлася дружиною померлого не співпадає з реєстрацією місця проживання ОСОБА_4 .

Стаття 39 Закону №1105-XIV встановлює чіткі підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо:

1)потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку;

2)роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок;

3)застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку.

Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Суд звернув увагу, що постанова Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 19.04.2024 №23001-33975373, якою відмовлено у призначенні страхових виплат не містить підстави для відмови, визначених ст. 39 Закону №1105-XIV.

У Постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №360/1239/19, суд зазначив, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не містить визначення сім`ї та її членів.

Верховний Суд дійшов висновку, що Сімейний кодекс України є спеціальним законом, який має враховуватися при визначенні поняття сім`ї та її членів під час вирішення питання щодо наявності права на отримання допомоги, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини першої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, в даному випадку, єдиною та достатньою умовою для призначення та виплати одноразової допомоги у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї - позивачці, як дружині, є факт перебування її в шлюбних відносинах з чоловіком, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб.

Згідно пункту 5.1. Розділу V Порядку №11 «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат», затвердженого постановою правління ФСС України від 19.07.2018 (чинної на час подання заяви про призначення страхових виплат) для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються:

-заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

-копії паспорта;

-копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

-копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

-копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого);

-довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Згідно довідки Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 21.09.2023 №1573/28-5/2-1, ОСОБА_4 до дня смерті проживав за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_5 .

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованій у постанові від 23.09.2021 по справі №204/6931/20, під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного.

Суд звернув увагу, що станом на день прийняття оскаржуваної постанови був чинний Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 26.01.2024 року №4-1.

Згідно п. 5 розділу 9 Порядку №4-1, одноразова допомога сім`ї призначається і виплачується органами, що призначають страхові виплати, в рівних частинах особам, які мають право на виплату та звернулися із заявою (заявами).

Таким чином, оскільки чоловік позивача помер внаслідок нещасного випадку на виробництві і вони разом проживали однією сім`єю до самої його смерті, суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової допомоги як член сім`ї потерпілого відповідно до положень ч. 5 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а тому відмова відповідача у нарахуванні та виплаті одноразової допомоги є протиправною.

Щодо посилання відповідача, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які мають право на отримання страхової виплати то суд зазначає, що з огляду на приписи ст. 35 Закону №1105-XIV, вона не має права на отримання саме щомісячних страхових виплат, а не на отримання одноразової допомоги потерпілому, а тому останні є безпідставні.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір" та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №23001-33975373 від 19.04.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та виплатити ОСОБА_3 страхову виплату відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР