Справа № 380/10678/24
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 рокусправа № 380/10678/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », НОМЕР_2 навчального центру «ДЕСНА» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-2), Оперативно-тактичного угрупування «СУМИ» (далі відповідач-3), 169 навчального центру «ДЕСНА» (далі відповідач-4) , у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Командування Сухпотупних військ Збройних Сил України, Оперативно - тактичного управління «СУМИ», 169 начальний центр «ДЕСНА» в наданні військовій частині НОМЕР_1 наступних документів, передбачених телеграмою Міністра Оборони України від 25 березня 2022 року № 248/1298, а саме: бойового наказу (бойове розпорядження) про виконання бойових завдань підрозділом , в якому з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року проходив службу ОСОБА_1 , санітарний інструктор ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , або бойового донесення підсумкового, термінового, позатремінового) або постової відомісті (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад), рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових завдань; довідку про підтвердження участі в бойових діях бійця;

- зобов`язати Командування Сухпотупних військ Збройних Сил України, Оперативно - тактичне управління «СУМИ», 169 начальний центр «ДЕСНА» надати військовій частині НОМЕР_1 наступні документи, передбачені телеграмою Міністра Оборони України від 25 березня 2022 року № 248/1298, а саме: бойовий наказ (бойове розпорядження) про виконання бойових завдань підрозділом , в якому з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року проходив службу ОСОБА_1 , санітарний інструктор ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , або бойове донесення підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад), рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів ) у бойових діях , у виконанні бойових завдань; довідку про підтвердження участі в бойових діях бійця;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити донарахування додаткової грошової винагороди на підставі отриманих від відповідачів документів ОСОБА_1 , санітарному інструктору ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 за період часу з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року додаткової грошової винагороди в розмірі 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях.

В обґрунтування позову вказав, що відповідно до витягу з Наказу № 43 командира оперативно тактичного угрупування «СУМИ» Збройних Сил України від 20.05.2022 року № 22, ОСОБА_1 з 07 квітня 2022 року залучений до воєнних (бойових) дій у складі сил та засобів оперативно тактичного угрупування «СУМИ» в умовах збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань та вважався таким, що прибув до сил та засобів оперативно тактичного угрупування «СУМИ» і приступив до виконання своїх службових обов`язків. Відповідно до Витягу з Наказу Командира оперативно тактичного угрупування «СУМИ» Збройних Сил України від 19.07.2023 року № 101, з 15 липня 2022 року ОСОБА_1 , інструктора санітарної роти військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що вибув з складу сил та засобів оперативно тактичного угрупування «СУМИ» з 15 липня 2022 року. В цей період часу в складі ОТУ «СУМИ» ОСОБА_1 приймав участь і знаходився фактично на території проведення бойових дій с. Велика Писарівка, Сумська область. За період часу з 20.05.2022 року по 19.07.2022 року ОСОБА_1 , інструктор санітарної роти військової частини НОМЕР_1 не отримував передбаченої законодавством додаткової грошової винагороди за участь в бойових діях.

Ухвалою від 27.05.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 44965 від 13.06.2024), у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що будь-якого фактичного обґрунтування, в тому числі нормативного, зі сторони позивача та/або його представника щодо доцільності залучення Відповідача - 2 стороною у справі та зобов`язання надати документи, окрім як зазначення, що військова частина НОМЕР_1 перебуває у підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 не відслідковується. Зазначив, що відповідно до поданого позивачем військового квитка серії НОМЕР_4 позивач у спірний період правовідносин, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де перебував на усіх видах забезпечення, в тому числі фінансовому. Повноваження щодо залучення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 у певні періоди та у певній місцевості до виконання службових (бойових) завдань, в тому числі оформлення бойових наказів (розпоряджень) належить до компетенції командира військової частини НОМЕР_1 , а у випадку відрядження військовослужбовця до іншої військової частини Збройних Сил України або іншого законно утвореного збройного формування сил оборони України командира тієї військової частини або підрозділу, куди відряджено військовослужбовця. Повідомив, що із наданих позивачем доказів слідує, що позивач з 07 квітня 2022 року був залучений до воєнних (бойових) дій у складі сил та засобах оперативно-тактичного угруповання Суми в умовах збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань, вважається таким, що прибув до сил та засобів оперативно-тактичного угруповання «Суми» та з 15 липня 2022 року вибув зі складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання «Суми». Вказав, що в період перебування позивача у складі сил та засобів діючого угруповання військ (сил) виконання бойових завдань йому визначались командуванням такого угруповання бойовими накази (бойовими розпорядженнями), а тому, обов`язок надавати підтвердження про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях, залучених до складу останнього, відноситься до компетенції командира такого угруповання військ (сил). Натомість, з наданих матеріалів не відслідковується будь-яких документів, які слугували б підтвердженням участі у бойових діях позивача, що були створені та надані виключно оперативно-тактичним угрупованням "Суми", як органом військового управління, в підпорядкуванні якого і перебував позивач у період з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року. Звернув увагу суду на те, що оперативно-тактичне угруповання "Суми" Збройних Сил України є тимчасово утвореним угрупованням військ (сил) рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України та не перебуває у складі і ба більше у підпорядкуванні Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, а тому документи на які вказує позивач у позовній заяві, а саме: «бойовий наказ (бойове розпорядження) про виконання бойових завдань підрозділом, в якому з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року проходив службу ОСОБА_1 , санітарний інструктор ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , або бойове донесення підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад), рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових завдань; довідку про підтвердження участі в бойових діях бійця» у Командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України не видавалися та відсутні. Таким чином, стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не є розробником та розпорядником зазначених позивачем документів. Враховуючи вищевикладене, позицію позивача щодо залучення Командування Сухопутних військ Збройних Сил України у якості сторони у справі вважає необґрунтованою. Крім того, повідомив, що до повноважень Командування Сухопутних військ Збройних Сил України не відноситься обов`язок розроблення та/або узагальнення документів, щодо військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які виконують (виконували) бойові (спеціальні) завдання в тимчасово утворених угрупованнях військ (сил) Збройних Сил України. Тому вважає, що Відповідач - 2 є не належним відповідачем у даній справі. Просив у задоволенні позову відмовити.

Крім того зазначив, що із матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до суду із позовом 20.05.2024, щодо протиправності, на думку позивача, ненарахування та невиплати додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі в бойових діях у період з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року, тобто майже через 1 рік та 10 місяців. Таким чином, вважає, що позивачем пропущений строк звернення із позовом до адміністративного суду та не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Від представниці позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 45348 від 14.06.2024) у якій зазначила, що Командування Сухопутних військ як орган військового управління має дбати про добробут військовослужбовця ОСОБА_1 , забезпечувати відсутність порушення його прав як військового та тієї особи, що служить, захищаючи Батьківщину. Також стверджує, що в Законі України «Про Збройні Сили України» визначено, що Командувачі видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України підпорядковуються Головнокомандувачу Збройних Сил України та відповідають за розвиток підпорядкованих їм військ (сил), їх технічне оснащення та всебічне забезпечення, підготовку та готовність до виконання покладених завдань. Повноваження командувачів видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, основні завдання та порядок функціонування командувань видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України визначаються в положеннях, які затверджуються Головнокомандувачем Збройних Сил України. Командувач об`єднаних сил підпорядковується Головнокомандувачу Збройних Сил України та здійснює через Об`єднаний оперативний штаб Збройних Сил України оперативний контроль за набуттям ними оперативних (бойових) спроможностей, планування застосування та безпосереднє управління об`єднаними силами і засобами Збройних Сил України, інших складових сил оборони, які передані у його підпорядкування, а також національним контингентом і національним персоналом, які беруть участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки. Командувачі видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України здійснюють передачу визначеного Головнокомандувачем Збройних Сил України комплекту боєздатних сил і засобів Командувачу об`єднаних сил, який здійснює оперативний контроль за набуттям ними оперативних (бойових) спроможностей та управління їх застосуванням. Командувачі видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (керівники) інших військових формувань, від яких визначений комплект сил і засобів переданий до складу об`єднаних сил, продовжують здійснювати їх укомплектування особовим складом, озброєнням, боєприпасами, військовою та спеціальною технікою, іншими матеріально-технічними засобами. Командувачі видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України можуть проводити операції із залученням сил і засобів відповідного виду або окремого роду військ (сил) та здійснювати управління силами і засобами в операціях, що проводяться в мирний час поза затвердженими Головнокомандувачем Збройних Сил України межами відповідальності Командувача об`єднаних сил". Вважає, що Командування Сухопутних військ законодавчо зобов`язано неухильно дотримуватись та слідкувати за порушенням прав військовозобов`язаного солдата ОСОБА_1 . І позов тут пред`явлений абсолютно обґрунтовано до ІНФОРМАЦІЯ_3 як одного з відповідачів. Також вказала, що ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є тимчасовим угрупуванням військ Збройних Сил України, відзивів на позов ОТУ «СУМИ» не надавало, що може свідчити про розформування ОТУ «СУМИ». Просила позов задовольнити.

Від відповідача військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 12828ел від 14.06.2024, вх. № 48838 від 26.06.2024) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Повідомив, що ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 року був відряджений в іншу військову частину, з метою підготовки та залагодження РТГр до ведення бойових дій в оборонному бою м. Київ. Зазначив, що позивач 21 липня 2022 року повернувся з відрядження із складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування «Суми». Зазначив, що позивачу виплачувалась додаткова винагорода у 30000,00 грн. Для здійснення донарахування додаткової винагороди до 100000,00 грн в розрахунку за місяць пропорційно часу участі необхідно підтверджуючі документи з військової частини, до якої він був відряджений. Також повідомив, що військова частина НОМЕР_1 зможе здійснити донарахування додаткової винагороди ОСОБА_1 після отримання відповідних документів. Вважає, що за вказаних обставин (відсутність підтверджуючих документів безпосередньої участі позивача у бойових діях за спірний період) відсутні підстави для зобов`язання військової частини НОМЕР_1 до вчинення дій. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від відповідача 169 навчального центру «ДЕСНА» (військова частина НОМЕР_5 ) на адресу суду надійшов відзив (вх. № 46208 від 18.06.2024) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що аналізуючи накази командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) військовою частиною НОМЕР_5 встановлено, що ОСОБА_1 не був у списках військової частини НОМЕР_5 у період з 07.04.2022 по 15.07.2022. Стверджує, що такі обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не був прикомандирований до військової частини НОМЕР_5 та до БТГр, що унеможливлює надання бойового наказу (бойового розпорядження) про виконання бойових завдань підрозділом, в якому з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року проходив службу ОСОБА_1 , санітарний інструктор ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , або бойового донесення підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад), рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових завдань; довідки про підтвердження участі в бойових діях бійця. Зазначив також, що доводи позивача про те, що група курсантів, в яку входив ОСОБА_1 , була прикомандирована в період часу з 07.04.2022 по 15.07.2022 до 169 Навчального центру «ДЕСНА», однак, зазначена інформація не підтверджена жодним доказом, внаслідок чого військова частина НОМЕР_5 не є належним відповідачем у справі. Наголосив, що між військовою частиною НОМЕР_5 та ОСОБА_1 не могли виникнути викладені в позовній заяві спірні правовідносини щодо ненадання запитуваних документів, внаслідок відсутності факту існування правовідносин між позивачем та відповідачем-4. Просив у задоволенні вимог до військової частини НОМЕР_5 відмовити у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Крім того, відповідач-4 надіслав на адресу суду клопотання (вх. 46457 від 18.06.2024) у якому просить визнати військову частину НОМЕР_5 неналежним відповідачем у цій справі. Таке вмотивоване тим, що позивач не надав жодних доказів, окрім посилання на відзив військової частини НОМЕР_1 , які б підтверджували прикомандирування ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_5 , з огляду на що вказана військова частина не є належним відповідачем у цій справі.

Представниця позивача надіслала на адресу суду заяву (вх. № 46947 від 19.06.2024) у якій просила позов задовольнити. Представниця позивача визначила таку заяву як відповідь на відзиви військової частини НОМЕР_1 , 169 навчального корпусу «ДЕСНА». Зміст поданої заяви є аналогічним змісту відповіді на відзив (вх. № 45348 від 14.06.2024) та стосується належності визначення ОТУ «СУМИ» відповідачем у справі.

Від Львівського апеляційного суду надійшла скерована за належністю відповідь на відзив (вх. № 49787 від 01.07.2024) представниці позивача, яка є повністю ідентичною за своїм змістом заяві (вх. № 46947 від 19.06.2024).

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

З копії військового квитка НОМЕР_4 від 08.10.2018 слідує, що ОСОБА_1 з 13.03.2019 по 13.04.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 лютого 2022 року № 44 сержанта ОСОБА_1 , бойового медика протитанкової батареї, належить вважати таким, що вибув у відрядження з 26 лютого 2022 року, в іншу військову частину з метою залагодження РТГр до ведення бойових дій в оборонному бою м. Київ, відповідно до бойового розпорядження Командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 26.02.2022 № 1/58т/сд.

Відповідно до витягу із наказу командира оперативно-тактичного угруповання Суми Збройних Сил України (по стройовій частині) від 20 травня 2022 року № 43 сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 залучено до воєнних (бойових) дій у складі сил і засобів оперативно-тактичного угруповання Суми в умовах збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань та належить вважати таким, що прибув до сил та засобів оперативно-тактичного угруповання Суми і приступив до виконання службових обов`язків з 07 квітня 2022 року.

Згідно з витягом із наказу командира оперативно-тактичного угруповання Суми Збройних Сил України (по стройовій частині) від 19 липня 2022 року № 101 сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 належить вважати таким, що вибув зі складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання Суми з 15 липня 2022 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 липня 2022 року № 189 сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора ремонтної роти належить вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з відрядження з іншої військової частини 21 липня 2022 року.

Зі змісту картки особового рахунку військовослужбовця сержанта ОСОБА_2 за 01/2022 12/2022, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , слідує, що за період з квітня 2022 року по липень 2022 року позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, у таких розмірах: у квітні 80806,45 грн; у травні 44000,00 грн; у червні 30000,00 грн; у липні 30000,00 грн.

Листом від 09 травня 2024 року № 2389/1 військова частина НОМЕР_1 повідомила представника позивача адвокатку Цибрій Тетяну Володимирівну у відповідь на її адвокатський запит від 26 квітня 2024 року про те, що сержант ОСОБА_1 відряджався в іншу військову частину з метою залагодження РТГр до ведення бойових дій в оборонному бою м. Київ. Повідомлено, що 21 липня 2022 року позивач прибув з відрядження із складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування «Суми». До угрупування «Суми» позивач відряджались не з військової частини НОМЕР_1 . Оперативно-тактичне угруповання «Суми» не надавало військовій частині НОМЕР_1 документи, які підтверджують безпосередню участь сержанта ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Позивач, вважаючи порушеними свої права на нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, в розмірі 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі в бойових діях за період з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року, звернувся з цим позовом до суду.

З приводу доводів відповідача-2 про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу приписів частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, КАС України передбачає, що строк звернення до суду може встановлюватися іншими спеціальними законами.

Суд враховує, що одноразова грошова допомога при звільненні як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Верховний Суд у постанові від 07.02.2022 по справі № 420/7697/21, надаючи оцінку поняттям «грошова винагорода», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «оплата праці» і «заробітна плата», які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, дійшов висновку, що вказані поняття є рівнозначними.

Правове становище осіб, які проходять військову службу, у тому числі звільнення з військової служби, а також порядок та умови оплати праці врегульовано спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, а в частині, яка не врегульована вказаним законодавством, - субсидіарно застосовуються норми Кодексу законів про працю України.

Порядок і строки звернення до суду з позовом щодо виплати належних сум грошового забезпечення спеціальне законодавство не містить.

Водночас, такий порядок встановлений КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд в рішенні № 9-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року дійшов висновку про те, що положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати, якщо було порушено законодавство про працю, не було обмежено строком.

Оскільки позовні вимоги охоплюють період 07.04.2022 по 15.07.2022, то суд враховує, що в редакції ч. 2 ст. 233 КАС України в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, позивач має право на звернення до суду із цим позовом без обмеження строком.

Тому суд критично оцінює доводи відповідача-2 про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Стосовно клопотання військової частини НОМЕР_5 про визнання її неналежним відповідачем у цій справі суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

За змістом пункту дев`ятого частини першої статті 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною четвертою статті 46 КАС України передбачено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Порядок та підстави для заміни неналежної сторони у справі визначає стаття 48 КАС України.

Так, відповідно до частин третьої, четвертої, сьомої статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Аналіз наведених норм КАС України дає підстави дійти висновку про те, що право визначення відповідача у справі належить виключно позивачу. Будь-які зміни сторони відповідача у справі допускаються лише за умови висловлення позивачем своєї згоди (незгоди) на таку зміну. У разі якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

В позовній заяві позивач визначив військову частину НОМЕР_5 в якості відповідача, заявивши до неї вимогу про зобов`язання надати військовій частині НОМЕР_1 необхідні підтверджувальні документи. З огляду на вказане у суду відсутні підстави для визнання військової частини НОМЕР_5 неналежним відповідачем у цій справі, оскільки позивач вважає, що саме військова частина НОМЕР_5 повинна відповідати за пред`явленим ним позовом у частині заявлених позовних вимог.

Крім цього, суд звертає увагу військової частини НОМЕР_5 на те, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 910/7122/17 (провадження 12-78гс19), правовим наслідком пред`явлення позову до неналежного відповідача є відмова в позові до такого відповідача за результатами розгляду справи, а не визнання неналежним відповідачем у процесі розгляду справи.

Зважаючи на викладене, підстави для задоволення клопотань військової частини НОМЕР_5 про визнання її неналежним відповідачем у цій справі відсутні.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі встановлює та визначає Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011).

За змістом статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок № 260).

За змістом пункту 2 Порядку № 260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги).

У пункті 8 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII Про правовий режим воєнного стану, воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 1), який надалі було неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та діє й на сьогодні.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (пункт 1).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні та № 69/2022 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року видав постанову № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова № 168).

Пунктом 1 цієї постанови (в первинній редакції, на дату її видання) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 (яка набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року) в абзаці першому пункту 1 Постанови № 168 слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінено словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

В решті зміст пункту 1 Постанови № 168 в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, у 2022 році не змінювався.

Аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою № 168 додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168, доповненого згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793, яка підлягала застосуванню з 24 лютого 2022 року, порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

У постанові від 25 січня 2024 року у справі № 560/1216/23 (адміністративне провадження № К/990/31928/23) Верховний Суд, аналізуючи копії телеграм від 07 березня 2022 року № 248/1217, від 25 березня 2022 року № 248/1298, від 18 квітня 2022 року № 248/1529 та копію окремого доручення від 23 червня 2022 року № 912/з/29, якими до відома органів військового управління, з`єднань, військових частин тощо доведені рішення Міністра оборони України, прийняті з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, а також Методичні рекомендації щодо заходів з організації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, які затверджені начальником Генерального штабу Збройних Сил України 18 травня 2022 року, зазначив таке:

«Так, телеграмою від 07.03.2022 № 248/1217 Міністр оборони України довів до відома, зокрема, командирів (начальників) військових частин, вимогу щодо виплати військовослужбовцям Збройних Сил України за періоди безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), визначених рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України, додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у розрахунку на місяць (пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

У пункті 2.1 цієї телеграми зазначено, що порядок документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України 06.03.2022 (додається, далі - Порядок).

Пунктом 4 вказаної телеграми встановлено, що командири військових частин, до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин, щомісяця не пізніше 25 березня і в подальшому щомісячно до 5 числа повідомляють військові частини за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях за минулий місяць.

Згідно з Порядком, затвердженим Головнокомандувачем Збройних Сил України 06.03.2022, для документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів можуть використовуватися такі документи:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- наказ (по стройовій частині);

- журнал бойових дій (вахтовий журнал), журнал ведення оперативної обстановки;

- список особового складу, який залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань.

Крім цього, можуть використовуватися такі документи (за наявності):

- бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань;

- книга служби нарядів та подій, що відбувалися;

- постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), на який було здійснено збройний напад.

У телеграмі Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 був визначений перелік бойових завдань і заходів, які підпадають під поняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів.

Абзацом третім пункту 3 цієї телеграми наказано здійснювати документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань.

Крім того, абзацом четвертим пункту 3 і пунктом 4 телеграми від 25.03.2022 № 248/1298 на командирів військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), покладено обов`язок надавати довідки про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах та щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.

Телеграмою Міністра оборони України від 18.04.2022 № 248/1529 пункт 4 телеграми від 25.03.2022 № 248/1298 і додаток № 1 до неї викладено в новій редакції та, зокрема, деталізовано, що в підставах про видання довідки (додаток № 1) необхідно обов`язково зазначати документи, визначені абзацами третім або четвертим та абзацом п`ятим пункту 3 телеграми від 25.03.2022 № 248/1298.

Міністр оборони України 23.06.2022 видав окреме доручення № 912/з/29, яке підлягало застосуванню з 01.06.2022, тоді як попередні телеграми Міністра оборони України наказано вважати такими, що з 01.06.2022 не застосовуються (пункти 13, 14 окремого доручення).

У пункті 1 вказаного окремого доручення розширено перелік бойових завдань і заходів, які підпадають під поняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів.

Водночас визначений в абзацах третьому і четвертому пункту 3 окремого доручення перелік документів, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців, у тому числі відряджених, у бойових діях або заходах, залишився таким самим, як у телеграмі Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298.

Аналогічним залишився й обов`язок керівників органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, командирів військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення (абзац перший пункту 4 окремого доручення).

Алгоритм дій посадових осіб щодо документування безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах наочно розкритий у Методичних рекомендаціях щодо заходів з організації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, які затверджені начальником Генерального штабу Збройних Сил України 18.05.2022 (далі - Методичні рекомендації) […].

У вступі до Методичних рекомендацій зазначено, що ці рекомендації визначають механізм дій посадових осіб під час заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, передбачених пунктом 1 рішення Міністра оборони України, доведеного телеграмою від 25.03.2022 № 248/1298, а їхнє застосування сприятиме забезпеченню своєчасної виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.

Відповідно до Методичних рекомендацій документальне підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях схематично здійснюється в такому порядку:

1) після отримання військовою частиною бойового розпорядження вищого штабу про передачу її в підпорядкування створеного угрупування військ та висування у район виконання бойових завдань: посадова особа, що відповідає за облік особового складу, готує проєкт наказу по стройовій частині щодо вибуття особового складу, який залучено до виконання бойового завдання; командир підрозділу подає рапорт про особовий склад підрозділу, який буде виконувати отримане завдання; начальник штабу робить відповідний запис у журналі ведення бойових дій та готує проєкт бойового наказу; командир частини видає бойовий наказ (бойове розпорядження) щодо сил і засобів та порядку виконання поставлених завдань;

2) після прибуття визначених підрозділів до району ведення бойових дій та початку виконання бойових завдань: посадова особа, що відповідає за облік особового складу, готує проєкти наказів по стройовій частині щодо прибуття в район виконання завдань визначеного особового складу; командир підрозділу виконує бойові завдання та подає рапорти (донесення, звіти) про результати виконання бойових завдань; начальник штабу робить відповідні записи у журналі ведення бойових дій; командир частини видає бойові розпорядження щодо виконання бойових завдань;

3) під час здійснення військовою частиною заходів з організації виплати додаткової винагороди за минулий місяць: посадова особа, що відповідає за облік особового складу, перевіряє, зокрема, наявність документальних підстав для видачі довідок про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовців приданого підрозділу іншої військової частини та готує проєкти відповідних довідок за формою, визначеною додатком 1 до рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298; начальник штабу підписує відповідні довідки; командир частини підписує наказ про виплату додаткової винагороди підпорядкованому особовому складу.

Отже, виплата відрядженому військовослужбовцю Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168, здійснюється за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні (за місцем штатної служби військовослужбовця) за умови документального підтвердження військовою частиною (установою), до якої відряджений військовослужбовець, безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах та повідомлення нею про це у встановленому порядку військової частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовця.

При цьому, якщо в першій телеграмі Міністра оборони України від 07.03.2022 № 248/1217 перелік документів, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, був визначений альтернативно й передбачав можливість використання з цієї метою насамперед таких документів як бойовий наказ (бойове розпорядження), наказ (по стройовій частині) і журнал бойових дій, а рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях або виконанні бойових (спеціальних) завдань - в разі його наявності, то в наступних розпорядчих документах Міністра оборони України, починаючи з 25 березня 2022 року, перелік відповідних документів визначений імперативно та має обов`язково включати: бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад) та рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань».

Оцінюючи в контексті наведених вище норм права та висновків Верховного Суду фактичні обставини цієї справи, установлені судом, суд зазначає таке.

Суд встановив, що позивач з 13.03.2019 по 13.04.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 лютого 2022 року № 44 сержанта ОСОБА_1 , бойового медика протитанкової батареї, належить вважати таким, що вибув у відрядження з 26 лютого 2022 року, в іншу військову частину з метою залагодження РТГр до ведення бойових дій в оборонному бою м. Київ, відповідно до бойового розпорядження Командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 26.02.2022 № 1/58т/сд.

Відповідно до витягу із наказу командира оперативно-тактичного угруповання Суми Збройних Сил України (по стройовій частині) від 20 травня 2022 року № 43 сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 залучено до воєнних (бойових) дій у складі сил і засобів оперативно-тактичного угруповання Суми в умовах збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань та належить вважати таким, що прибув до сил та засобів оперативно-тактичного угруповання Суми і приступив до виконання службових обов`язків з 07 квітня 2022 року.

Згідно з витягом із наказу командира оперативно-тактичного угруповання Суми Збройних Сил України (по стройовій частині) від 19 липня 2022 року № 101 сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 належить вважати таким, що вибув зі складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання Суми з 15 липня 2022 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 липня 2022 року № 189 сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора ремонтної роти належить вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з відрядження з іншої військової частини 21 липня 2022 року.

З наведеного вище слідує, що в період з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року позивач був відряджений до Оперативно-тактичного угруповання Суми, де був залучений до воєнних (бойових) дій у складі сил і засобів цього угруповання в умовах збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань.

Отже, обов`язок документального підтвердження безпосередньої участі позивача у воєнних (бойових) діях/виконання службових (бойових) завдань та повідомлення про це у встановленому порядку військової частини за місцем штатної служби позивача покладається на Оперативно-тактичне угруповання Суми, як угруповання, до складу сил і засобів якого позивач був відряджений у період з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року.

Як встановив суд на підставі наказів командира оперативно-тактичного угруповання Суми Збройних Сил України позивач з 07 квітня 2022 року був залучений до воєнних (бойових) дій у складі сил і засобів оперативно-тактичного угруповання Суми в умовах збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань та з 15 липня 2022 року вибув зі складу сил та засобів цього ж угруповання.

Тому саме оперативно-тактичне угруповання Суми, як угруповання, до складу сил і засобів якого позивач був відряджений у період з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року з метою виконання службових (бойових) завдань, повинно мати у своєму розпорядженні інформацію про запитувані позивачем документи, які можуть бути підставою для нарахування та виплати йому додаткової винагороди у збільшеному до 100000,00 грн розмірі за вказаний період.

Беручи до уваги викладене вище, ураховуючи те, що в період з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року позивач був відряджений до Оперативно-тактичного угруповання Суми, де був залучений до воєнних (бойових) дій у складі сил і засобів цього угруповання в умовах збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань, з огляду на що обов`язок документального підтвердження безпосередньої участі позивача у воєнних (бойових) діях/виконання службових (бойових) завдань та повідомлення про це у встановленому порядку військової частини за місцем штатної служби позивача покладається саме на Оперативно-тактичне угруповання Суми, суд уважає за необхідне зобов`язати Оперативно-тактичне угруповання Суми надати військовій частині НОМЕР_1 усі документи, які підтверджують безпосередню участь сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та які можуть бути підставою для нарахування додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у період з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року.

Позовна вимога позивача в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_5 надати відповідні підтверджувальні документи задоволенню не підлягає, оскільки, як встановив суд вище, в період з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року позивач був відряджений до Оперативно-тактичного угруповання Суми, а також згідно з довідкою військової частини НОМЕР_5 від 31 травня 2024 року № 1426 до списків особового складу військової частини НОМЕР_5 не зараховувався, військову службу у військовій частині НОМЕР_5 не проходив. Отже, у межах цього спору з боку військової частини НОМЕР_5 відсутні будь-які обов`язки стосовно позивача.

З огляду на такі висновки, суд зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 теж не допустило порушення прав позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити донарахування додаткової грошової винагороди на підставі отриманих від відповідачів документів ОСОБА_1 , санітарному інструктору ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 за період часу з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року додаткової грошової винагороди в розмірі 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, суд враховує таке.

Насамперед суд зазначає, що відповідні документи, на підставі яких командир військової частини НОМЕР_1 (яка була штатним місцем проходження військової служби позивачем та в якій він перебував на грошовому забезпеченні у спірний період) має повноваження виплачувати позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у збільшеному розмірі до 100000,00 грн наразі у військової частини НОМЕР_1 відсутні.

У відзиві на позовну заяву, а також і в листі від 09 травня 2024 року № 2389/1, наданому у відповідь на скаргу представника позивача адвоката ОСОБА_3 від 26 квітня 2024 року, військова НОМЕР_1 вказала, що додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн позивачу не нараховувалася у зв`язку з відсутністю необхідних підтверджувальних документів.

Отже, станом на момент розгляду цієї справи військова частина НОМЕР_1 прав позивача на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у збільшеному розмірі до 100000,00 грн не порушувала, а нереалізація таких прав позивача зумовлена допущеними порушеннями з боку іншого суб`єкта владних повноважень, впливати на поведінку якого ця військова частина не уповноважена.

Тож, за таких обставин у суду наразі відсутні підстави для зобов`язання військової частини НОМЕР_1 до вчинення дій, а тому в задоволенні такої позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову, доказів понесення інших судових витрат останнім не надано, відтак такі, в силу приписів ст. 139 КАС України, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-80, 90, 139, 243-246, 255, 293 КАС України суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 169 навчального центру « ІНФОРМАЦІЯ_4 » про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Зобов`язати Оперативно-тактичне угруповання Суми надати військовій частині НОМЕР_1 усі документи, які підтверджують безпосередню участь сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та які можуть бути підставою для нарахування додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у період з 07 квітня 2022 року по 15 липня 2022 року.

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ).

Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Відповідач-2: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).

Відповідач-3: Оперативно-тактичне угрупування "СУМИ" (03168 м. Київ проспект Повітрофлотський 6; ).

Відповідач-4: 169 навчальний центр "ДЕСНА" (військова частина НОМЕР_5 ) ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).

Суддя Р.П. Качур