Справа № 340/4348/24
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/4348/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Кваліфікаційна комісія приватних виконавців (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що у квітні 2024 року він, маючи намір здійснювати діяльність приватного виконавця, звернувся до Кваліфікаційної комісії приватних виконавців із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту. Ця комісія прийняла рішення, оформлене протоколом №133 від 13.05.2024 року, про відмову у допуску до складання кваліфікаційного іспиту, пославшись на те, що раніше його діяльність приватного виконавця була припинена і від дня видання відповідного наказу Мін`юсту №1786/5 від 11.05.2023 року не пройшло три роки. Позивач не погоджується з цим рішенням та зазначає, що вказаний наказ не може обмежувати йому доступ до професії приватного виконавця. З цих підстав просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційної комісії приватних виконавців, оформлене протоколом №133 від 13.05.2024 року, про відмову у допуску до складання ним кваліфікаційного іспиту осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- зобов`язати Кваліфікаційну комісію приватних виконавців повторно розглянути його заяву від 30.04.2024 року про допуск до складання кваліфікаційного іспиту як особи, яка має намір здійснювати діяльність приватного виконавця.

Ухвалою судді від 11.07.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що наказом Мін`юсту №1516/5 від 27.04.2021 року позивачу анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, а наказом Мін`юсту №1786/5 від 11.05.2023 року припинено його діяльність як приватного виконавця. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 18 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватним виконавцем не може бути особа, якій за порушення вимог законодавства анульовано свідоцтво про право на зайняття діяльністю арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), яку позбавлено права на здійснення діяльності приватного виконавця, - протягом трьох років з дня прийняття відповідного рішення. Оскільки з дати видання наказу Мін`юсту №1786/5 від 11.05.2023 року про припинення діяльності приватного виконавця Бершадського С.М. не сплинув установлений пунктом 5 частини 2 статті 18 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" трирічний строк, то позивачу відмовлено у допуску до складання кваліфікаційного іспиту як такому, що не відповідає встановленим Законом вимогам до осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця. Доводячи правомірність спірного рішення, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій наполягав на задоволенні позову, доводячи, що трирічний строк, протягом якого щодо нього діяла заборона займатися діяльністю приватного виконавця, слід обчислювати з дня видання наказу Мін`юсту №1516/5 від 27.04.2021 року, а не з дня видання наказу Мін`юсту №1786/5 від 11.05.2023 року.

Відповідач подав заперечення з тими ж мотивами і обґрунтуванням, які наведені у відзиві.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №562 від 01.04.2013 року, виданого Міністерством юстиції України, здійснював діяльність арбітражного керуючого.

Також ОСОБА_1 виявив намір здійснювати діяльність приватного виконавця, пройшов навчання і стажування приватного виконавця, успішно склав кваліфікаційний іспит, у зв`язку з чим Міністерство юстиції України на підставі рішення Кваліфікаційної комісії приватних виконавців від 26.02.2018 року видало йому посвідчення №0164 від 06.03.2018 року приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області.

У 2021 році Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих прийняла рішення, оформлене протоколом №02/04/21 від 20.04.2021 року, про притягнення арбітражного керуючого Бершадського С.М. до дисциплінарної відповідальності та про внесення подання до Міністерства юстиції України про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

На підставі цього подання Міністерство юстиції України видало наказ №1516/5 від 27.04.2021 року "Про застосування до арбітражного керуючого Бершадського С.М. дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва", яким відповідно до частини 3 статті 21, пункту 5 частини 1 статті 26 Кодексу України з питань банкрутства, пунктів 22-24, 26 Порядку видачі, переоформлення, видачі дубліката та анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, затвердженого наказом Мін`юсту №3191/5 від 17.10.2019 року, до арбітражного керуючого Бершадського С.М. застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анульоване свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №562 від 01.04.2013 року.

Позивач не погодився з цими рішеннями Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих і Міністерства юстиції України та у травні 2021 року звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 року у справі №340/2214/21, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, оформлене протоколом №02/04/21 від 20.04.2021 року, в частині застосування до арбітражного керуючого Бершадського С.М. дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1516/5 від 27.04.2021 року "Про застосування до арбітражного керуючого Бершадського Сергія Миколайовича дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва".

Втім згодом постановою Верховного Суду від 06.04.2023 року за касаційною скаргою Міністерства юстиції України ці судові рішення скасовані та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У зв`язку з цим Міністерство юстиції України видало наказ №1786/5 від 11.05.2023 року "Про припинення діяльності приватного виконавця Бершадського С.М.", яким відповідно до пункту 7 частини 1, частини 2 статті 44 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" припинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського С.М.

У квітні 2024 року позивач звернувся до Кваліфікаційної комісії приватних виконавців із заявою від 30.04.2024 року про допуск до складення кваліфікаційного іспиту. До заяви додав документи, що підтверджують відповідність його вимогам до приватного виконавця.

Ця заява розглянута 13.05.2024 року на засіданні Кваліфікаційної комісії приватних виконавців, якою прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у допуску до складення кваліфікаційного іспиту приватного виконавця на підставі пункту 2 частини 4 статті 20 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Рішення прийнято шляхом голосування більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії (5 із 8) та оформлене протоколом №133 від 13.05.2024 року.

Про прийняте рішення Кваліфікаційна комісія приватних виконавців повідомила позивача листом №011-2024/КК від 24.05.2024 року та вказала, що йому відмовлено в допуску до складання кваліфікаційного іспиту приватного виконавця через те, що з дати видачі наказу Міністерства юстиції України №1786/5 від 11.05.2023 року "Про припинення діяльності приватного виконавця Бершадського С.М." не сплив трирічний строк, встановлений пунктом 5 частини 2 статті 18 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Позивач не погодився із цим рішенням та звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 року № 1403-VIII (надалі Закон №1403-VIII). Цей закон містить такі норми:

Стаття 1. Органи та особи, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів

1. Примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Стаття 16. Приватний виконавець

1. Приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.

2. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Стаття 17. Державне регулювання діяльності приватного виконавця

1. Міністерство юстиції України:

1) формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень;

2) забезпечує підготовку приватних виконавців та підвищення їхньої кваліфікації, для чого визначає:

- порядок проходження навчання та стажування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- перелік документів, які подаються Кваліфікаційній комісії приватних виконавців особою, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, для підтвердження відповідності цієї особи вимогам, встановленим частинами першою та другою статті 18 цього Закону;

- порядок допуску таких осіб до складання кваліфікаційного іспиту;

- порядок складання кваліфікаційного іспиту;

- порядок підвищення кваліфікації приватними виконавцями;

3) видає посвідчення приватного виконавця;

4) визначає вимоги до офіса приватного виконавця;

5) забезпечує діяльність Кваліфікаційної комісії приватних виконавців та Дисциплінарної комісії приватних виконавців;

6) формує Єдиний реєстр приватних виконавців України, визначає порядок його ведення;

7) встановлює форму та порядок подання приватними виконавцями інформації про здійснення ними діяльності;

8) здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця;

9) подає Кабінету Міністрів України пропозицію про встановлення розміру основної винагороди приватного виконавця;

10) вводить в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення;

11) зупиняє та припиняє право на здійснення діяльності приватного виконавця;

12) здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.

Стаття 18. Вимоги до приватного виконавця

1. Приватним виконавцем може бути громадянин України, який досяг 25 років, має вищу юридичну освіту не нижче другого рівня, володіє державною мовою, має стаж роботи у галузі права після отримання відповідного диплома не менше двох років та склав кваліфікаційний іспит.

2. Приватним виконавцем не може бути особа:

1) яка не відповідає вимогам, встановленим частиною першою цієї статті;

2) визнана судом обмеженою у цивільній дієздатності або недієздатною;

3) яка має не зняту або не погашену в установленому законом порядку судимість;

4) яка вчинила корупційне правопорушення або порушення, пов`язане з корупцією, - протягом трьох років з дня вчинення;

5) якій за порушення вимог законодавства анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною чи адвокатською діяльністю або діяльністю арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), яку позбавлено права на здійснення діяльності приватного виконавця, - протягом трьох років з дня прийняття відповідного рішення;

6) звільнена з посади судді, прокурора, працівника правоохоронного органу, з державної служби або служби в органах місцевого самоврядування у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності, - протягом трьох років з дня звільнення.

3. Приватний виконавець під час здійснення своєї діяльності не може займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), інструкторської та суддівської практики із спорту та роботи в органах Асоціації приватних виконавців України) або підприємницькою діяльністю.

Стаття 19. Кваліфікаційна комісія приватних виконавців

1. Для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, та вирішення питання щодо надання права на здійснення діяльності приватного виконавця при Міністерстві юстиції України утворюється Кваліфікаційна комісія приватних виконавців (далі - Кваліфікаційна комісія).

Положення про Кваліфікаційну комісію приватних виконавців затверджується Міністерством юстиції України.

2. До складу Кваліфікаційної комісії входять дев`ять членів, по чотири з яких призначаються Міністерством юстиції України, у тому числі Міністр або заступник Міністра, та з`їздом приватних виконавців України, один член призначається Радою суддів України.

Зазначені органи мають право призначати до складу Кваліфікаційної комісії осіб з числа своїх представників, суддів, суддів у відставці, науковців, фахівців у галузі права та приватних виконавців.

Персональний склад Кваліфікаційної комісії затверджується наказом Міністерства юстиції України.

3. Головою Кваліфікаційної комісії є Міністр юстиції України або заступник Міністра юстиції України.

4. Строк повноважень членів Кваліфікаційної комісії становить два роки.

5. Кваліфікаційна комісія:

1) визначає дату складення кваліфікаційних іспитів;

2) розробляє та затверджує перелік питань автоматизованого анонімного тестування;

3) розглядає документи, подані особами, які мають намір отримати право на здійснення діяльності приватного виконавця, на відповідність вимогам, визначеним цим Законом;

4) проводить кваліфікаційні іспити та затверджує їх результати;

5) приймає рішення про видачу посвідчення приватного виконавця.

6. Кваліфікаційна комісія вважається повноважною у разі призначення не менше семи членів комісії.

7. Рішення Кваліфікаційної комісії приймаються на її засіданні, за умови присутності не менше п`яти членів комісії, шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії.

У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим.

8. Рішення Кваліфікаційної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії.

9. Засідання Кваліфікаційної комісії є гласним.

Стаття 20. Допуск до складення кваліфікаційного іспиту

1. Особа, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, до подання заяви про допуск до складення кваліфікаційного іспиту зобов`язана пройти навчання і стажування приватного виконавця.

Загальний строк навчання і стажування приватного виконавця не може перевищувати трьох місяців.

Від проходження стажування приватного виконавця звільняються особи, які мають стаж роботи державного чи приватного виконавця, адвоката, нотаріуса, арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) не менше одного року або помічника приватного виконавця не менше двох років.

Про проходження навчання, стажування приватного виконавця видається свідоцтво, строк дії якого становить один рік.

2. Особа, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, після проходження навчання, стажування приватного виконавця подає до Кваліфікаційної комісії заяву про допуск до складення кваліфікаційного іспиту разом із документами, які підтверджують відповідність особи вимогам, встановленим частинами першою та другою статті 18 цього Закону, а також декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру.

3. Кваліфікаційна комісія проводить перевірку достовірності документів та відомостей, поданих особою.

Строк розгляду заяви про допуск до складення кваліфікаційного іспиту не повинен перевищувати 30 днів з дня її надходження.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів Кваліфікаційна комісія приймає рішення про:

1) допуск особи до складення кваліфікаційного іспиту;

2) відмову в допуску особи до складення кваліфікаційного іспиту.

4. Кваліфікаційна комісія приймає рішення про відмову в допуску особи до складення кваліфікаційного іспиту, якщо:

1) подано не всі документи, визначені Міністерством юстиції України, або документи не відповідають встановленим вимогам;

2) особа не відповідає встановленим цим Законом вимогам до осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця.

У рішенні Кваліфікаційної комісії про відмову в допуску особи до складення кваліфікаційного іспиту зазначаються причини такої відмови.

5. Після усунення причин, що стали підставою для прийняття Кваліфікаційною комісією рішення про відмову в допуску особи до складення кваліфікаційного іспиту, особа має право повторно звернутися до Кваліфікаційної комісії для отримання допуску в порядку, визначеному цим Законом.

6. Інформація про прийняте Кваліфікаційною комісією рішення про допуск (недопуск) особи до складення кваліфікаційного іспиту розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України протягом трьох днів з дня його прийняття.

Стаття 21. Кваліфікаційний іспит приватного виконавця

1. Кваліфікаційна комісія проводить кваліфікаційний іспит протягом трьох місяців з дня надання допуску особі до складення кваліфікаційного іспиту.

Стаття 37. Відповідальність приватного виконавця

1. Приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 38. Підстави для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності

1. Підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

2. Дисциплінарним проступком приватного виконавця є:

1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця;

2) порушення правил професійної етики приватного виконавця;

3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення;

4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків;

5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Стаття 41. Дисциплінарні стягнення

1. За вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:

1) попередження;

2) догана;

3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців;

4) припинення діяльності приватного виконавця.

Стаття 44. Припинення діяльності приватного виконавця

1. Діяльність приватного виконавця припиняється шляхом позбавлення права на здійснення діяльності приватного виконавця у разі:

1) подання приватним виконавцем заяви про припинення діяльності приватного виконавця;

2) набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким приватний виконавець засуджений за умисне кримінальне правопорушення;

3) набрання законної сили рішенням суду, відповідно до якого приватного виконавця притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією;

4) застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця;

5) неукладення приватним виконавцем договору страхування відповідальності протягом одного місяця з дня зупинення діяльності приватного виконавця на підставі пункту 3 частини першої статті 42 цього Закону;

6) нескладення приватним виконавцем у випадках, передбачених цим Законом, іспиту у порядку, визначеному статтею 33 цього Закону;

7) встановлення Міністерством юстиції України факту невідповідності приватного виконавця вимогам, визначеним статтею 18 цього Закону;

8) втрати приватним виконавцем громадянства України або виїзду за межі України на постійне проживання;

9) визнання приватного виконавця безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

10) смерті приватного виконавця.

2. У разі неможливості здійснення приватним виконавцем професійної діяльності та у разі встановлення зазначених у частині першій цієї статті підстав Міністерство юстиції України видає наказ про припинення діяльності приватного виконавця.

3. Не допускається припинення діяльності приватного виконавця на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, якщо такий приватний виконавець має на виконанні виконавчі провадження.

Наказ про припинення діяльності приватного виконавця на підставі пункту 1 частини першої цієї статті видається Міністерством юстиції України, за умови відсутності у приватного виконавця незакінчених виконавчих проваджень та надання ним доказів передачі до відповідного державного архіву документів діловодства та архіву приватного виконавця.

Стаття 45. Порядок припинення діяльності приватного виконавця, передачі та повернення виконавчих документів

1. Приватний виконавець зобов`язаний припинити діяльність з дня внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України інформації про припинення діяльності приватного виконавця.

2. У разі припинення діяльності приватного виконавця з підстав, передбачених пунктами 2-10 частини першої статті 44 цього Закону, Рада приватних виконавців України визначає тимчасового приватного виконавця, який зобов`язаний протягом трьох місяців здійснити заходи з припинення діяльності приватного виконавця.

3. Тимчасовий приватний виконавець зобов`язаний:

1) зупинити виконавчі провадження до моменту їх передачі в порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті;

2) передати документи діловодства та архів приватного виконавця до відповідного державного архіву.

4. Виконавчі документи згідно з рішенням стягувача передаються тимчасовим приватним виконавцем відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю або повертаються стягувачу.

5. Передання виконавчих документів від одного приватного виконавця (тимчасового приватного виконавця) до іншого або до органу державної виконавчої служби здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.11.2017 року № 3792/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2017 року за № 1443/31311, затверджено Положення про Кваліфікаційну комісію приватних виконавців, яке містить такі норми:

1. Це Положення визначає порядок утворення при Мін`юсті Кваліфікаційної комісії приватних виконавців (далі - Кваліфікаційна комісія), її завдання, функції та порядок діяльності.

2. У своїй діяльності Кваліфікаційна комісія керується Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, цим Положенням, а також наказами Мін`юсту.

3. Основними завданнями Кваліфікаційної комісії є:

- визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- вирішення питання щодо надання права на здійснення діяльності приватного виконавця.

4. Кваліфікаційна комісія відповідно до покладених на неї завдань:

- визначає дату складення кваліфікаційних іспитів особами, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- розробляє та затверджує перелік тестових завдань (перелік тестових питань теоретичної частини, ситуаційні завдання та практичні завдання) автоматизованого анонімного тестування для проведення кваліфікаційного іспиту осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- розглядає документи, подані особами, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, на відповідність вимогам, визначеним Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

- проводить кваліфікаційні іспити осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- затверджує результати кваліфікаційних іспитів осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- приймає рішення про видачу посвідчення приватного виконавця.

5. До складу Кваліфікаційної комісії входять дев`ять осіб, чотири з яких призначаються Міністерством юстиції України, у тому числі Міністр або заступник Міністра, чотири з`їздом приватних виконавців України та один Радою суддів України.

6. Персональний склад Кваліфікаційної комісії затверджується наказом Мін`юсту.

7. Строк повноважень членів Кваліфікаційної комісії становить два роки.

8. Головою Кваліфікаційної комісії є Міністр юстиції України або заступник Міністра юстиції України.

У разі відсутності голови Кваліфікаційної комісії його обов`язки виконує заступник голови Кваліфікаційної комісії.

11. Засідання Кваліфікаційної комісії проводяться у разі потреби.

12. Засідання Кваліфікаційної комісії вважається повноважним у разі присутності на ньому не менше п`яти осіб.

13. Засідання Кваліфікаційної комісії проводить її голова, а у разі його відсутності - заступник голови Кваліфікаційної комісії.

14. Рішення Кваліфікаційної комісії приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів Кваліфікаційної комісії.

У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим.

15. Рішення Кваліфікаційної комісії оформлюється протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії протягом двох робочих днів після засідання Кваліфікаційної комісії.

Члени Кваліфікаційної комісії, які брали участь в її засіданні дистанційно, підписують протокол засідання Кваліфікаційної комісії кваліфікованим електронним підписом не пізніше наступного робочого дня з дня його отримання.

22. На засіданні Кваліфікаційної комісії розгляд питання про допуск особи, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, до складання кваліфікаційного іспиту починається із заслуховування доповіді члена Кваліфікаційної комісії, який попередньо розглядав заяву особи, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, та додані до неї документи, після чого заслуховуються присутні на засіданні Кваліфікаційної комісії особи, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи.

23. За результатами проведення засідання Кваліфікаційна комісія приймає рішення про:

- допуск особи, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, до складання кваліфікаційного іспиту;

- відмову в допуску особи, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, до складання кваліфікаційного іспиту;

- затвердження дати складання кваліфікаційного іспиту особами, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- затвердження переліку тестових завдань (переліку тестових питань теоретичної частини, ситуаційних завдань та практичних завдань) автоматизованого анонімного тестування для проведення кваліфікаційного іспиту осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- затвердження результатів кваліфікаційних іспитів осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- видачу посвідчення приватного виконавця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №228 затверджено Положення про Міністерство юстиції України.

Відповідно до пунктів 2, 4 цього Положення Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань зокрема: 42) видає та анулює свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого; 69) видає та анулює в установленому законом порядку свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; 83-25) здійснює відповідно до закону державне регулювання діяльності приватного виконавця.

Згідно з пунктом 10 цього Положення Мін`юст у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Накази Мін`юсту, видані у межах повноважень, передбачених законом, обов`язкові для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами.

Суд зазначає, що відповідно до Закону №1403-VIII приватні виконавці є суб`єктами незалежної професійної діяльності, які уповноважені державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень. Контроль за діяльністю приватних виконавців покладається на Міністерство юстиції України. Для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, та вирішення питання щодо надання права на здійснення діяльності приватного виконавця при Міністерстві юстиції України утворюється Кваліфікаційна комісія приватних виконавців.

Процедура допуску до професії приватного виконавця передбачає такі етапи: проходження навчання, проходження стажування, допуск до складання кваліфікаційного іспиту, складання кваліфікаційного іспиту, отримання посвідчення приватного виконавця.

На етапі допуску особи, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, до складання кваліфікаційного іспиту Кваліфікаційна комісія приватних виконавців на своєму засіданні приймає одне із таких рішень:

- про допуск особи до складання кваліфікаційного іспиту;

- про відмову в допуску особи до складання кваліфікаційного іспиту.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 20 Закону №1403-VIII Кваліфікаційна комісія приватних виконавців приймає рішення про відмову в допуску особи до складання кваліфікаційного іспиту, якщо особа не відповідає встановленим цим Законом вимогам до осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця.

Такі вимоги наведені у статті 18 Закону №1403-VIII.

Зокрема, згідно з пунктом 5 частини 2 статті 18 Закону №1403-VIII приватним виконавцем не може бути особа, якій за порушення вимог законодавства анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною чи адвокатською діяльністю або діяльністю арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), яку позбавлено права на здійснення діяльності приватного виконавця, - протягом трьох років з дня прийняття відповідного рішення.

Зі змісту цієї норми випливає, що не може бути приватним виконавцем та не може бути допущена до складення кваліфікаційного іспиту особа, яка раніше займалася професійною діяльністю (нотаріуса, адвоката, арбітражного керуючого, приватного виконавця) і яку за порушення вимог законодавства було позбавлено права займатися такою діяльністю, якщо від дня прийняття відповідного рішення не минуло трьох років.

Отже особа, щодо якої за порушення вимог законодавства прийнято рішення про:

(1) анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю (стаття 12 Закону України "Про нотаріат"),

(2) анулювання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (стаття 32 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"),

(3) анулювання свідоцтва про право на зайняття діяльністю арбітражного керуючого (статті 26, 27 Кодексу України з процедур банкрутства),

(4) позбавлення права на здійснення діяльності приватного виконавця (стаття 44 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"),

- може звернутися до Кваліфікаційної комісії приватних виконавців із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту не раніше ніж через 3 роки з дня прийняття такого рішення відповідним органом (Мін`юстом щодо нотаріуса, арбітражного керуючого, приватного виконавця, кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури щодо адвоката).

Критерієм при вирішенні питання допуску осіб, яких раніше за порушення вимог законодавства було позбавлено права займатися професійною діяльністю (нотаріуса, адвоката, арбітражного керуючого, приватного виконавця), до складання кваліфікаційного іспиту приватного виконавця, є сплив трирічного строку після прийняття рішення про припинення права на зайняття відповідною діяльністю.

Таке рішення виконує попереджувальну (превентивну) функцію, аби запобігти доступу до професії приватного виконавця недобросовісним та несумлінним особам, які, будучи уповноваженими державою на виконання відповідних повноважень (нотаріус, арбітражний керуючий, приватний виконавець), або займаючись незалежною адвокатською діяльністю, під час здійснення відповідної професійної діяльності вчинили порушення законодавства, внаслідок чого були позбавлені права займатися такою діяльністю.

Обмежувальна дія такого рішення (наказу Мін`юсту чи рішення КДКА) в цілях доступу до професії приватного виконавця носить строковий характер.

Закон №1403-VIII пов`язує початок обмежувальної дії такого рішення (наказу Мін`юсту чи рішення КДКА) саме з днем його прийняття і не ставить її в залежність від інших обставин (як-то: оскарження такого рішення в судовому порядку; внесення відомостей про анулювання свідоцтва (припинення діяльності) до відповідного Єдиного реєстру; фактичне припинення особою відповідної професійної діяльності чи її усунення від такої діяльності; повернення особою свідоцтва (посвідчення) до органу, який його видав).

Суд установив, що позивач з 2013 року займався незалежною професійною діяльністю як арбітражний керуючий на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №562 від 01.04.2013 року, виданого Мін`юстом.

З 2018 року він також займався незалежною професійною діяльністю як приватний виконавець на підставі посвідчення №0164 від 06.03.2018 року, виданого Мін`юстом.

Діяльність приватного виконавця є сумісною із діяльністю арбітражного керуючого в силу вимог частини 3 статті 18 Закону №1403-VIII.

У 2021 році у зв`язку з вчиненням арбітражним керуючим Бершадським С.М. дисциплінарного проступку (грубе порушення законодавства під час виконання повноважень ліквідатора підприємства "Вінницький консервний завод") Мін`юст як державний орган з питань банкрутства, що здійснює контроль за діяльністю арбітражних керуючих, прийняв рішення (наказ №1516/5 від 27.04.2021 року) про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, про анулювання свідоцтва №562 від 01.04.2013 року та внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України запису про припинення діяльності арбітражного керуючого.

На час судового оскарження наказу Мін`юсту №1516/5 від 27.04.2021 року (справа №340/2214/21) його дія не зупинялася. Цей наказ як правовий акт індивідуальної дії втратив чинність та юридичну дію 10.11.2021 року, коли набрало законної сили рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 року у справі №340/2214/21 про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання його протиправним та скасування. Чинність та дія наказу Мін`юсту №1516/5 від 27.04.2021 року була відновлена 06.04.2023 року після ухвалення Верховним Судом остаточної постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Після ухвалення Верховним Судом постанови від 06.04.2023 року у справі №340/2214/21 Мін`юст як орган, що здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців, прийняв рішення (наказ №1786/5 від 11.05.2023 року) про припинення діяльності приватного виконавця Бершадського С.М. з підстави, передбаченої пунктом 7 частини 1 статті 44 Закону №1403-VIII (встановлення Міністерством юстиції України факту невідповідності приватного виконавця вимогам, визначеним статтею 18 цього Закону).

З огляду на зміст цього наказу, невідповідність приватного виконавця Бершадського С.М. вимогам, визначеним статтею 18 Закону №1403-VIII, полягала в тому, що наказом Мін`юсту №1516/5 від 27.04.2021 року йому анульовано свідоцтво про право на зайняття діяльністю арбітражного керуючого, тож відповідно до пункту 5 частини 2 статті 18 Закону №1403-VIII він не може бути приватним виконавцем протягом трьох років з дня прийняття наказу №1516/5 від 27.04.2021 року.

Позивач погодився із наказом Мін`юсту №1786/5 від 11.05.2023 року та не оскаржував його.

У 2024 році після того, як минуло 3 роки з дня прийняття Мін`юстом наказу №1516/5 від 27.04.2021 року, позивач, маючи намір повернутися до професії приватного виконавця, звернувся до Кваліфікаційної комісії приватних виконавців із заявою про допуск до кваліфікаційного іспиту.

Відповідач відмовив у допуску до складення кваліфікаційного іспиту, пославшись на невідповідність ОСОБА_1 вимогам, визначеним Закону, а саме вимогам пункту 5 частини 2 статті 18 Закону №1403-VIII. Така невідповідність, на думку відповідача, полягає в тому, що наказом Мін`юсту №1786/5 від 11.05.2023 року його позбавлено права на здійснення діяльності приватного виконавця, тож відповідно до пункту 5 частини 2 статті 18 Закону №1403-VIII він не може бути приватним виконавцем протягом трьох років з дня прийняття наказу №1786/5 від 11.05.2023 року.

Суд наголошує, що перешкодою для доступу до професії приватного виконавця та підставою для відмови в допуску до складення кваліфікаційного іспиту може бути факт позбавлення особи, яка раніше займалася незалежною професійною діяльністю (нотаріуса, адвоката, арбітражного керуючого, приватного виконавця), права на зайняття таким видом діяльності, за умов якщо: (1) особу позбавлено права на зайняття відповідною діяльністю за порушення вимог законодавства і (2) від дня прийняття відповідного рішення не пройшло три роки.

Тож така подія є тимчасовою перешкодою, яка протягом трьох років від дня прийняття рішення про позбавлення особи права на зайняття такою діяльністю (анулювання свідоцтва), унеможливлює особі доступ до професії приватного виконавця.

Наказом Мін`юсту №1516/5 від 27.04.2021 року арбітражного керуючого Бершадського С.М. позбавлено права на здійснення діяльності арбітражного керуючого в порядку дисциплінарної відповідальності та анульоване відповідне свідоцтво саме у зв`язку з порушенням ним законодавства при виконанні своїх обов`язків арбітражного керуючого (пункт 5 частини 1 статі 26 Кодексу України з процедур банкрутства).

Попереджувальна (превентивна) дія наказу Мін`юсту №1516/5 від 27.04.2021 року в цілях обмеження доступу до професії приватного виконавця тривала три роки з дня його видання, тобто до 27.04.2024 року. Протягом цього трирічного періоду в силу вимог пункту 5 частини 2 статті 18 Закону №1403-VIII позивач не міг бути приватним виконавцем.

На підставі наказу Мін`юсту №1516/5 від 27.04.2021 року Мін`юст видав наказ №1786/5 від 11.05.2023 року про припинення діяльності приватного виконавця Бершадського С.М. Наказ №1786/5 від 11.05.2023 року виданий у період вказаного обмежувального трирічного строку.

Суд зазначає, що до позивача як до приватного виконавця не застосувалося дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця згідно з пунктом 4 частини 1 статті 44 Закону №1403-VIII. Він також не вчиняв порушення законодавства, передбачені в пунктах 2, 3, 5, 6 цієї норми як підстави для припинення діяльності приватного виконавця.

Наказ Мін`юсту №1786/5 від 11.05.2023 року, внаслідок якого його було позбавлено права на здійснення діяльності приватного виконавця, виданий на підставі пункту 7 частини 1 статті 44 Закону №1403-VIII, не пов`язаний із порушеннями законодавства у діяльності позивача як приватного виконавця, а прийнятий у зв`язку з виявленою неможливістю здійснення приватним виконавцем протягом певного строку професійної діяльності. Таку діяльність приватного виконавця позивач не міг здійснювати до 27.04.2024 року.

З 28.04.2024 року негативний (обмежувальний) вплив наказу Мін`юсту №1516/5 від 27.04.2021 року на професійну кар`єру позивача як приватного виконавця припинився. Похідний від нього наказ Мін`юсту №1786/5 від 11.05.2023 року з огляду на підставу його видання не є перешкодою для повернення позивача до професії приватного виконавця і не свідчить про невідповідність позивача вимогам до осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця, на час подання ним заяви від 30.04.2024 року.

Суд вважає, що Кваліфікаційна комісія приватних виконавців при розгляді заяви ОСОБА_1 від 30.04.2024 року та перевірці його вимогам, встановленим статтею 18 Закону №1403-VIII, безпідставно, з незаконних мотивів відмовила йому в допуску до складення кваліфікаційного іспиту приватного виконавця. Тож її рішення, оформлене протоколом №133 від 13.05.2024 року, є протиправним, а позов про його скасування слід задовольнити.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Відповідно до частин 3, 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд вважає, що порушене право позивача слід відновити, зобов`язавши відповідача повторно розглянути заяву позивача від 30.04.2024 року про допуск до складання кваліфікаційного іспиту приватного виконавця та прийняти за нею рішення, з урахуванням висновків суду. При повторному вирішенні цього питання відповідач не може прийняти рішення з тими ж мотивами, які суд у цій справі визнав незаконними.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з цим позовом сплатив судовий збір у розмірі 2422, 40 грн., що є більшим від ставки судового збору, установленої підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру, в сумі 1211, 20 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Кошти в сумі 1211, 20 грн. сплачені позивачем зайво.

Відповідач у справі - Кваліфікаційна комісія приватних виконавців - не є розпорядником бюджетних коштів, оскільки не є самостійною бюджетною установою, а є колегіальним дорадчим органом, створеним при Міністерстві юстиції України. Її матеріально-технічне та інформаційне забезпечення, організацію документообігу та зберігання документів здійснює Міністерство юстиції України.

Тому понесені позивачем витрати на оплату судового збору у сумі 1211, 20 грн. слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України. Кошти зайво сплаченого судового збору можуть бути повернуті позивачу з державного бюджету за його клопотанням та за ухвалою суду.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційної комісії приватних виконавців, оформлене протоколом №133 від 13.05.2024 року, про відмову ОСОБА_1 в допуску до складення кваліфікаційного іспиту приватного виконавця.

Зобов`язати Кваліфікаційну комісію приватних виконавців повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.04.2024 року про допуск до складення кваліфікаційного іспиту приватного виконавця та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1211, 20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ