Справа № 420/5580/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5580/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження, визначеного ст. 262 ч.5 КАС України, адміністративну справу за позовом виконувача обов`язків керівника Роздільнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Роздільнянської окружної прокуратури до Великомихайлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області щодо невжиття заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Великомихайлівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області за 0,5 км в південному напрямі від с. Новоолександрівка за координатами 47о07'09'' п.ш. 29о34'0.10'' с.д., орієнтовною площею 2,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї;

- зобов`язати Великомихайлівську селищну раду Роздільнянського району Одеської області вжити заходи із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Великомихайлівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області за 0,5 км в південному напрямі від с. Новоолександрівка за координатами 47о07'09'' п.ш. 29о34'0.10'' с.д., орієнтовною площею 2,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.

В обґрунтування позовних вимог прокурором зазначено, що Роздільнянською окружною прокуратурою в ході реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді проведено вивчення стану законності у сфері забезпечення екологічної безпеки було встановлено, що на території Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району розташовано діюче місце видалення твердих побутових відходів за межами с. Новоолександрівка - орієнтовною площею 2,0 га.

3гідно листа Великомихайлівської селищної ради №2138/02-13 від 28.12.2023 року вбачається, що на сміттєзвалище, що розташоване за межами с. Новоолександрівка Роздільнянського району, розроблено відповідний паспорт №51216186 від 12.06.2017 року. Згідно вищевказаного паспорту місця видалення відходів, сміттєзвалище експлуатується з 2008 року, воно знаходиться на земельній ділянці площею 2,0 га, за 0,5 км в південному напрямі від с. Новоолександрівка за координатами 47о07'09" п.ш. 29о34'0.10"' с.д.

Водночас, земельна ділянка, на якій розташовано вищевказане місце видалення твердих побутових відходів, не сформована, кадастровий номер не присвоєно, межі в натурі на місцевості не винесені та речове право на неї не зареєстроване. Крім того, відповідно до інформації Великомихайлівської селищної ради від 22.01.2024 року, бюджетом селищної ради на 2024 рік кошти для оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких розміщені місця видалення твердих побутових відходів - не передбачено.

Вважаючи вищевказану бездіяльність щодо невжиття відповідачем заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки на території Великомихайлівської об?єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області протиправною, а також враховуючи факт нездійснення Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) достатніх заходів, спрямованих на захист державних інтересів у сфері охорони довкілля, виконувач обов`язків керівника Роздільнянської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 11.03.2024 року по справі №420/5580/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Великомихайлівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області адміністративний позов з додатками, а також ухвалу від 11.03.2024 року про відкриття провадження у справі було отримано 12.03.2024 року, що підтверджується матеріалами адміністративної справи (а.с.77).

У визначений КАС України п`ятнадцятиденний строк відзив на адміністративний позов відповідачем наданий не був, будь-яких клопотань щодо продовження строку для подання відзиву відповідачем не заявлено, будь-яких пояснень щодо неможливості надання відзиву у строк, встановлений судом, не надано.

13.05.2024 року від представника Роздільнянської окружної прокуратури надійшло клопотання про заміну неналежного позивача, а саме визначення Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) як органу, в особі якого Роздільнянська окружна прокуратура звертається до суду в інтересах держави, замість визначення її як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с.79-83).

Ухвалою суду від 21.05.2024 року було вирішено подальший розгляд справи №420/5580/24 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі на 24.06.2024 року.

03.07.2024 року та 29.07.2024 року були проведені підготовчі судові засідання по справі, в яких приймали участь прокурор Шептіліс О.І. та представник Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Лех А.О. Прокурор та представник позивача позовні вимоги Роздільнянської окружної прокуратури підтримали в повному обсязі та надавали пояснення щодо фактичних обставин у справі та по суті спірних правовідносин, долучали додаткові письмові докази (а.с. 168-186). Представники Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області до підготовчих судових засідань не з`являлись, будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду справи або про розгляд справи без їх участі до суду не надавали.

29.07.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

23.09.2024 року Великомихайлівська селищна рада Роздільнянського району Одеської області участі свого представника в судовому засіданні повторно не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання відповідача судом було повідомлено належним чином. За наявності клопотань прокурора та представника Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) про розгляд справи в порядку письмового провадження, судом було вирішено подальший розгляд справи по суті продовжити в порядку письмового провадження з наступних підстав.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, а також те, що адміністративна справа була підготовлена до розгляду по-суті; представниками прокуратури та позивача в судових засіданнях були викладені власні правові позиції по суті заявлених позовних вимог та надані додаткові письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування їх усних пояснень; відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Суд у справі встановив наступне.

Роздільнянською окружною прокуратурою в ході реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді проведено вивчення стану законності у сфері забезпечення екологічної безпеки, у тому числі при використанні природних ресурсів та екологічної безпеки поводження з відходами на території Великомихайлівської об?єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області, з огляду на що 27.12.2023 року до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області був направлений лист із проханням надати на адресу прокуратури інформацію, зокрема, щодо наявності діючих місць видалення твердих побутових відходів із зазначенням площі земельних ділянок, на якій вони розмішені (паспортизованих та непаспортизованих); наявності відповідних паспортів на сміттєзвалища; ???наявності правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких розташовані місця видалення твердих побутових відходів (а.с. 29-30).

28.12.2023 року до Роздільнянської окружної прокуратури надійшов лист від Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області (а.с.31), в якому було зазначено, що на території Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району розташовано діюче місце видалення твердих побутових відходів за межами с. Новоолександрівка - орієнтовною площею 2,0 га. Також на вказане сміттєзвалище розроблено відповідний паспорт №51216186 від 12.06.2017 року (а.с. 42-57). Згідно вищевказаного паспорту місця видалення відходів, сміттєзвалище експлуатується з 2008 року та знаходиться на земельній ділянці площею 2,0 га, за 0,5 км в південному напрямі від с. Новоолександрівка за координатами 47о07'09" п.ш. 29о34'0.10"' с.д.

Також судом встановлено, що у період з 26.01.2021 року по 05.02.2021 року та з 07.07.2021 року по 09.07.2021 року Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) проводились перевірки щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства під час експлуатації сміттєзвалищ на території Великомихайлівської селищної ради, внаслідок чого був винесений припис №307 від 09.07.2021 року (а.с.184-186).

Водночас, з листа від 28.12.2023 року Роздільнянській окружній прокуратурі стало відомо, що земельна ділянка, на якій розташовано вищевказане сміттєзвалище, не сформована, землевпорядна документація не виготовлена та речове право на неї не зареєстроване.

В листі Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 22.01.2024 року (а.с. 41), який надійшов до Роздільнянської окружної прокуратури 25.01.2024 року, відповідачем зазначено, що бюджетом селищної ради на 2024 рік не передбачено коштів для оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких розміщенні місця видалення твердих побутових відходів.

11.01.2024 року Роздільнянська окружна прокуратура направила лист Державній екологічній інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), в якому просила надати інформацію відносного того, чи вживались інспекцією заходи, спрямовані на усунення відповідачем порушень законодавства в сфері охорони довкілля, зокрема, чи зверталась інспекція із позовом до відповідача до суду (а.с. 32-35).

Листом від 16.02.2024 року Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) повідомила, що заходи позовного характеру про усунення вказаних порушень вимог природоохоронного законодавства Великомихайлівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області у судовому порядку не вживались (а.с.36-38).

19.02.2024 року Роздільнянська окружна прокуратура направила повідомлення в порядку п.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Державній екологічній інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) відносно того, що буде звертатися до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області з метою розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Великомихайлівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області за 0,5 км в південному напрямі від с. Новоолександрівка за координатами 47о07'09'' п.ш. 29о34'0.10'' с.д., орієнтовною площею 2,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї (а.с.60-61).

Вважаючи протиправним факт того, що правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку під сміттєзвалище для захоронення твердих побутових відходів відповідачем не оформлено, прокурор в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/5580/24.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши адміністративний позов та інші надані до суду письмові докази, оцінивши правові позиції та пояснення представників сторін у судових засіданнях за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

У Рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який вже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №806/1000/17, від 19 вересня 2019 року по справі №815/724/15, від 17 жовтня 2019 року по справі №569/4123/16-а.

Суд зазначає, що в позовній заяві прокурор обґрунтував наявність «інтересів держави» тим, що наразі наявна необхідність захисту екологічної безпеки України.

Таке обґрунтування є сумісним з розумінням «інтересів держави», а відтак суд вважає, що у даній справі подання виконувачем обов`язків керівника Роздільнянської окружної прокуратури позовної заяви мало на меті захист «інтересів держави».

Системне тлумачення положень ст.53 КАС України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах;

2) якщо відсутній орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 року у справі №923/35/19, від 23.07.2020 у справі №925/383/18, від 30.07.2020 у справі №904/5598/18).

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

У правовідносинах, які виникли у цій справі, захист інтересів держави здійснює Державна екологічна інспекція Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська область), як суб`єкт владних повноважень, на який покладено обов`язок державного контролю за дотриманням охорони навколишнього природного середовища.

Судом за час розгляду справи встановлено, що звернення виконувача обов`язків керівника Роздільнянської окружної прокуратури в інтересах держави з позовом до суду фактично зумовлено відсутністю фінансування Державної екологічної інспекції, про що остання зазначала у листі від 16.02.2024 року.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.10.2019 року у справі № 903/129/18, незалежно від того, чи відповідають дійсності доводи позивача про неможливість самостійно звернутись до суду з позовом про повернення земельної ділянки через відсутність коштів для сплати судового збору, сам факт незвернення до суду сільської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Підсумовуючи викладене та враховуючи, що в позовній заяві прокурор обґрунтував наявність «інтересів держави» тим, що наразі наявна необхідність захисту екологічної безпеки України, а також підкреслюючи той факт, що наразі у Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська область) обмежене фінансування на сплату судового збору за подання адміністративного позову, суд доходить висновку, що прокурор належним чином обґрунтував підстави для звернення до суду з адміністративним позовом в межах даної справи.

Щодо суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Правові, організаційні, економічні засади діяльності щодо запобігання утворенню, зменшення обсягів утворення відходів, зниження негативних наслідків від діяльності з управління відходами, сприяння підготовці відходів до повторного використання, рециклінгу і відновленню з метою запобігання їх негативному впливу на здоров`я людей та навколишнє природне середовище закріплені у Законі України «Про управління відходами» від 20.06.2022 року №2320-IX (далі Закон №2320-IX).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2320-IX визначено, що видалення відходів - операція, що не є відновленням відходів, навіть якщо одним із наслідків такої операції є використання речовин або енергії. Перелік операцій з видалення відходів наведено в додатку 1; оброблення відходів - операція з відновлення або видалення відходів, включаючи підготовку відходів до таких операцій.

Згідно додатку 1 до Закону №2320-IX розміщення на поверхні чи в землі, у тому числі захоронення тощо є однією з операцій з видалення відходів.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2320-IX зазначено, що якщо регіональним планом управління відходами передбачено продовження строку експлуатації місць розміщення відходів (полігонів, звалищ), які не відповідають вимогам цього Закону, суб`єкт господарювання, що здійснює управління таким місцем розміщення відходів, повинен разом з документами на отримання дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів подати план та техніко-економічне обґрунтування приведення місця розміщення відходів у відповідність з вимогами законодавства.

Системи та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР).

За ст. 26 Закону №280/97-ВР до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів, у тому числі місць чи об`єктів для розміщення відходів, сфера екологічного впливу діяльності яких згідно з діючими нормативами включає відповідну територію.

Згідно ст.30 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, щодо вирішення питань поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ст.33 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, з визначення території для розміщення відходів відповідно до законодавства.

Згідно ст.25 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

У той же час, згідно ст.12 Земельного кодексу України (далі ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, крім іншого, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Одним зі способів формування земельних ділянок є відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою врегульовані Законом України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року №858-IV (далі Закон №858-IV), який спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Згідно ст.19 Закону №858-IV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать:

а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності;

б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою;

в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності;

г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм;

ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

За ст.20 Закону №858-IV землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі:

а) розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель;

б) встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою;

в) надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок;

г) встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути);

ґ) організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою;

д) виявлення порушених земель і земель, що зазнають впливу негативних процесів, та проведення заходів щодо їх відновлення чи консервації, рекультивації порушених земель, землювання малопродуктивних угідь, захисту земель від ерозії, підтоплення, заболочення, вторинного засолення, висушення, ущільнення, забруднення промисловими відходами, радіоактивними і хімічними речовинами та інших видів деградації, консервації деградованих і малопродуктивних земель;

е) розроблення комплексного плану території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території.

Згідно ст. 22 Закону №858-IV землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Відповідно до ст.25 Закону №858-IV документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Особливим видом такої документації є документація із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, - комплексні плани просторового розвитку територій територіальних громад, генеральні плани населених пунктів, детальні плани територій. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною.

Видами документації із землеустрою є, зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно ст.50 Закону №858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

За ст.55 Закону №858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Замовниками документації із землеустрою, відповідно до ст. 26 Закону №858-IV, можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

За ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст.126 ЗК України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (далі Закон №1952-IV).

За ст.2 Закону №1952-IV закріплено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Згідно ч.2 ст.3 Закону №1952-IV речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.

Водночас, як було встановлено судом за час розгляду справи, Великомихайлівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області не було забезпечено виконання вимог чинного законодавства в частині розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Великомихайлівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області за 0,5 км в південному напрямі від с. Новоолександрівка за координатами 47о07'09'' п.ш. 29о34'0.10'' с.д., орієнтовною площею 2,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї. Крім того, стороною відповідача за час розгляду справи також не було надано доказів на спростування факту невжиття селищною радою заходів щодо відведення вищевказаної земельної ділянки на території Великомихайлівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області, винесення в натурі та встановлення її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на цю земельну ділянку.

З цього приводу суд погоджується із твердженням прокурора, що відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку під сміттєзвалищем створює передумови для зловживань щодо подальшого розпорядження зазначеною земельною ділянкою, що може призвести до негативних наслідків, що, у свою чергу, свідчить про протиправну бездіяльність з боку Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області відносно.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи вищезазначені обставини, а також враховуючи те, що за час розгляду справи відповідачем не було спростовано факту невжиття заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Великомихайлівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області за 0,5 км в південному напрямі від с.Новоолександрівка, орієнтовною площею 2,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову виконувача обов`язків керівника Роздільнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області.

Також суд вважає за необхідне зобов`язати Великомихайлівську селищну раду Роздільнянського району Одеської області вжити заходи із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Великомихайлівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області за 0,5 км в південному напрямі від с. Новоолександрівка за координатами 47о07'09'' п.ш. 29о34'0.10'' с.д., орієнтовною площею 2,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач не надав доказів понесення судових витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 241-246, 251, 255, 192, 194, 209-211, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов виконувача обов`язків керівника Роздільнянської окружної прокуратури (67400, Одеська область, Роздільнянський район, м.Роздільна, вул. Ярослава Мудрого, 8) в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (65114, м. Одеса, вул. Лінія, 12, 6 ст. Люстдорфської дороги, 22) до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області (67100, Одеська область, Роздільнянський район, смт. Велика Михайлівка, вул. Центральна, 123) про визнання противною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області щодо невжиття заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Великомихайлівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області за 0,5 км в південному напрямі від с.Новоолександрівка за координатами 47о07'09'' п.ш. 29о34'0.10'' с.д., орієнтовною площею 2,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.

Зобов`язати Великомихайлівську селищну раду Роздільнянського району Одеської області вжити заходи із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Великомихайлівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області за 0,5 км в південному напрямі від с. Новоолександрівка за координатами 47о07'09'' п.ш. 29о34'0.10'' с.д., орієнтовною площею 2,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький