Справа № 607/12811/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 607/12811/24 пров. № А/857/21104/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Прачук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2024 року (головуючий суддя Воробель Н.П., м. Тернопіль) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просила визнати протиправною і скасувати постанову винесену старшим державним інспектором провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з питань безпеки на транспорті постанову від 29.05.2024 серії АА № 00020071, якою директора товариства з обмеженою відповідальністю «ДІМНІК» ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а провадження по справі закрити згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що в оскаржуваній постанові вказано, що 28 травня 2024 року о 20 год.22 хв. на автодорозі Н-11 Дніпро - Миколаїв (через м. Кривий Ріг) км 76 + 702 автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF TE 47 XS д/н НОМЕР_1 . Далі зазначено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів, зазначених п.22.5.Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8% (3 200 кг) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн.

Вказаний у постанові транспортний засіб спеціалізований вантажний сідловий тягач DAF TE 47 XS д/н НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «ДІМНІК», здійснював вантажні перевезення з спеціалізованим напівпричепом KRONE SD/P SD д/н НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 даний спеціалізований напівпричіп є контейнеровозом.

Згідно з п.22.5. Правил Дорожнього руху України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси, зокрема, для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) - 42 тонни на дорогах державного значення і 24 тонни на дорогах місцевого значення.

Автодорога Н-11 Дніпро - Миколаїв (через м. Кривий Ріг) включена до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2023 року № 1318, і є національною автомобільною дорогою.

Таким чином, для вказаного у оскаржуваній постанові транспортного засобу максимальне значення фактичної маси для зазначеної автомобільної дороги складає 42 тонни.

Виміряна із врахуванням похибки загальна маса транспортного засобу складає 43 200 кг.

Розрахований відповідно до наведеної у постанові формули процент перевищення вагових норм у даному випадку складатиме 2, 87% ((43 200 кг - 42 000 кг) / 42 000 кг) х 100%), а не 8%, як значиться в оскаржуваній постанові.

Частина друга статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами від 5% до 10% включно.

Таким чином, викладені в оскаржуваній постанові обставини перевезень, здійснюваних спеціалізованим вантажним сідловим тягачем DAF TE 47 XS д/н НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом (контейнеровозом) KRONE SD/P SD д/н НОМЕР_2 та встановлення вагових параметрів не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП, що відповідно до ст.247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження у справі про адміністративне прапорушення.

Відмову у задоволенні позову суд обґрунтував тим, що позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням, що підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення; до матеріалів справи не долучено належних доказів, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належать позивачу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнері згідно з їх призначенням, а також - який вантаж перевозився та у який спосіб. Крім того, не надано доказів того, що на розміщеному напівпричепі знаходився контейнер із відповідним маркуванням.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 т., відповідно, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Однак, відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю.

Статтею 41 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.22.5. Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси, зокрема, для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) - 42 тонни на дорогах державного значення і 24 тонни на дорогах місцевого значення.

Рух вантажного сідлового тягача DAF TE 47 XS д/н НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом KRONE SD/P SD д/н НОМЕР_2 здійснювався саме автодорогою загального користування державного значення.

Все це свідчить, що для вказаного у оскаржуваній постанові транспортного засобу максимальне значення фактичної маси для зазначеної автомобільної дороги складає 42 тонни, а з встановлена з врахуванням похибки загальна маса 43, 2 тон перевищує дозволену вагу на 2,87%.

Завірені копії свідоцтв СТТ № 758867 про реєстрацію спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF TE 47 XS д/н НОМЕР_1 та СТО № 590587 про реєстрацію спеціалізованого напівпричепу контейнеровоза KRONE SD/P SD д/н НОМЕР_2 подані суду, тобто позивачем надані достовірні докази, що належний ТОВ «ДІМНІК» спеціалізований напівпричеп є контейнеровозом, а відповідачем вказана інформація не спростована.

Твердження суду, що транспортний засіб позивача перевозив контейнер без необхідного маркування, як це передбачено підзаконним актом, є неприйнятними, оскільки об`єктивна сторона складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, передбачає доведення саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, а не порушення встановлених норм законодавства щодо маркування транспортного засобу.

На фотографії, доданій відповідачем до відзиву на позов, всупереч твердженням його та суду, видно зображення контейнера, встановленого на напівпричіп.

У самому відзиві відповідач вклав суперечні з власною позицією, надалі прийняті судом твердження, що позивач здійснював вантажні перевезення контейнеровозом, хоч і з порушенням правил їх експлуатації в розумінні міжнародних та національних норм.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд невповно зґясував наведені обставини, порушив вимоги зазначених правових норм.

Наведені відповідачем аргументи та надані докази не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими, а оскаржувана постанова не містить повного розкриття обґєктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1КУпАП, що унеможливлює її віднесення до порушень з перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а тому, відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення.

Із системного аналізу наведених правових норм та обставин спору вбачається, що суд, відкинувши та проігнорувавши всі доводи позивача і прийнявши до уваги при ухваленні рішення лише твердження відповідача, порушив і вимоги процесуального закону.

Крім того, відповідно до ст.229 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2).

Згідно з ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

Пунктом 11 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України 27 вересня 2021 року № 512 справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2, частинами першою, другою, четвертою, п`ятою і сьомою статті 133-1 та статтею 133-2 КУпАП, розглядаються керівником Державної служби України з безпеки на транспорті чи його заступником або керівником територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті чи його заступником відповідно до статті 229 КУпАП.

У відповідності до ст. 283 КУпАП саме цих посадових осіб прізвище, ім`я та по батькові, посада мають міститись у даному документі.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, зазначена вище постанова як така, що винесена неуповноваженою особою - старшим державним інспектором провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з питань безпеки на транспорті є нечинною, не може бути виконаною і підлягає скасуванню.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режим, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00020071 від 29.05.2024, 28.05.2024 о 20 год. 22 хв. за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб «DAF TE 47 XS», д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідальна особа, ОСОБА_1 , допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8% (3.2 тон), при максимальній фактичній масі 40 тон, за що останню притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8 500 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що долучено до матеріалів позовної заяви представником позивача, вбачається, що керівником ТОВ «ДІМНІК» є ОСОБА_1 , а тому вона є суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Так, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 транспортний засіб «DAF TE 47 XS», р.н. НОМЕР_1 , належить ТОВ «ДІМНІК».

У оскаржуваній постанові від 29.05.2024 зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3820 мм, 2-3: 4430 мм, 3-4: 1310 мм; 4-5: 1320 мм; навантаження на вісь 1 - 7950 кг, 2 - 12300 кг, 3 - 9250 кг, 4 - 8950 кг; 5 - 9550 кг; загальна маса - 48000 кг.; висота - 3.728 м.; ширина - 2.541 м.; довжина - 14.335 м.

Виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу загальна маса 43 200 кг.

Також, наведено формулу розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами: *% перевищення = ((Xфакт - Xнорм - похибка пристрою)/Xнорм)*100%, де Xфакт фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Xнорм нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху; похибка пристрою регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на Xфакт (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр), та становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу зокрема в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Суб`єкт відповідальності за правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП визначено ст. 14-3 КУпАП. Так, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 122-2, ч.ч. 2, 3 ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно із п. 22.5 б ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тонн (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, - 42 тонн (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення); автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції вважав, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 т.

При цьому, позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням і відсутність контейнеру із відповідним маркуванням підтверджується фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення.

Також, позивачем до матеріалів справи не долучено належних доказів, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належать позивачу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнері згідно з їх призначенням, а також не надано доказів на підтвердження того який вантаж перевозився та у який спосіб. Крім того, не надано доказів того, що на розміщеному напівпричепі знаходився контейнер із відповідним маркуванням.

Проте, такі доводи суду першої інстанції є помилковими.

Як вбачається з матеріалів справи автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб «DAF TE 47 XS», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу(а.с.7) є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем з спеціалізованим напівпричіпом (контейнеровоз) (Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу а.с.8).

Як уже зазначалось вище, згідно із п. 22.5 б ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тонн (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, - 42 тонн (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення); автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення).

Отже, за вказаною нормою визначено вимоги до транспортних засобів, рух яких допускається у разі, коли їх параметри не перевищують встановлені обмеження щодо фактичної маси.

У даній спірній ситуації, враховуючи згадані вище Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, перевезення здійснювалось ТзОВ «ДІМНІК», директором якого є ОСОБА_1 , транспортним засобами автомобілем (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз).

При цьому, колегія суддів, вважає за необхідне вказати, що вжите у п. 22.5 б ПДР поняття «що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра» вжите з метою надання характеристики транспортного засобу, а не визначення способу, кількості чи маси перевезення вантажів.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції безпідставно врахував вимоги Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363, оскільки такі визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів Замовників, і стосуються вимог щодо вантажів. А згідно п.2.7 цих Правил за цими правилами здійснюються перевезення вантажів, маса і габарити яких в транспортному положенні разом з транспортним засобом не перевищують обмеження, що встановлені Правилами дорожнього руху України.

Отже, оскільки відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП наступає саме за порушення ПДР, то відповідно слід такими керуватись у даній спірній ситуації.

Враховуючи ту обставину, що вказаний у постанові транспортний засіб -спеціалізований вантажний сідловий тягач DAF NT 47 XS, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ТзОВ «ДІМНІК», здійснював вантажні перевезення з спеціалізованим напівпричепом KRONE SD/P SD д.н.з. НОМЕР_5 (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 даний спеціалізований напівпричіп є контейнеровозом), то в даному випадку, слід керуватись вимогами п. 22.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) в частині того, що руху на дорогах державного значення дозволено ТЗ масою в 42 т.

Із врахуванням наведеної в постанові формули розрахунку маси, процент перевищення вагових норм в даному випадку, тобто при дозволених 42 т., складатиме 2,85 %, а не 8%, що відповідно виключає склад адміністративного правопорушення, викладеного в диспозиції ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, бо нею передбачено адміністративну відповідальність лише при перевищенні встановлених вагових норм під час руху великогабаритними та великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами від 5 %.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду не відповідають обставинам справи, таке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2024 року по справі № 607/12811/24 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та cкасувати постанову Державної служби України з питань безпеки на транспорті від 29.05.2024 року АА №00020071 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Стягнути з бюджетних асигнувань Державної служби України з питань безпеки на транспорті () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судових збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 1332 (одна тисяча триста тридцять дві) грн 32 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.І. Мікула

А.Р. Курилець