Справа № 460/24044/23
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №460/24044/23

адміністративне провадження № К/990/26466/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Коваленко Н.В., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в суді касаційної інстанції справу № 460/24044/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2023, ухвалене у складі головуючого судді Щербакова В.В.

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2024, ухвалену судом у складі колегії суддів: головуючого судді Обрізка І.М., суддів: Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ:

1. У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила:

визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ, яка полягає в обчислені розміру її пенсії без встановлення доплати до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі одного процента від заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений пунктом 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) в редакції, чинній до 01.10.2017;

зобов`язати ГУ ПФУ здійснити їй перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до пункту 2 статті 56 Закону 796-XII в редакції, чинній до 01.10.2017, збільшивши її розмір на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, починаючи з 01.08.2023.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала на протиправність відмови відповідача в перерахунку її пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII, оскільки вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4), має понад 56 років трудового стажу, тому відповідно до вимог статті 56 Закону № 796-XII має право на отримання доплати до пенсії за понаднормовий стаж, визначений цим пунктом статті 56 вказаного Закону.

2. Рівненський окружний адміністративний суд рішенням від 13.11.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2024, відмовив у задоволенні позовних вимог.

3. 08.07.2024 через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, позивачка просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі № 460/24044/23, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

4. Верховний Суд ухвалою від 01.08.2024 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою з підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. У справі, яка розглядається суди встановили, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ, має статус громадянки, потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4). З 06.06.1998 позивачці призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на умовах, визначених статтею 55 Закону № 796-XII.

Розмір пенсії позивачки визначено за новою формулою обрахунку на підставі частини першої статті 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та встановлено доплату за понаднормативний стаж на підставі абзацу 2 частини другої статті 28 Закону №1058-ІV.

На заяву позивачки від 15.08.2023 щодо перерахунку пенсії на умовах пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII в редакції чинній до 01.10.2017, відповідач листом від 15.09.2023 № 31790-29232/Я-02/8-1700/23 повідомив її про те, що з набранням чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII) змінилось правове регулювання щодо права на пенсію в повному розмірі громадян, віднесених до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений вказаний стаж і у зв`язку із цими змінами пункт 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ пов`язує збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений вказаною нормою стаж з призначенням пенсії на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону № 1058-IV, у зв`язку із чим проведення перерахунку пенсії відповідно до статті 56 Закону № 796-ХІІ з доплатою за понаднормовий стаж можливе тільки у разі призначення пенсії на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону № 1058-IV. При цьому ГУ ПФУ у своєму листі зазначило, що у разі обрахунку розміру пенсії позивачки за новими правилами, наведеними вище, її розмір буде меншим попереднього, у зв`язку із чим відсутні підстави для його проведення.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо обчислення розміру пенсії без встановлення доплати до пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII в редакції чинній до 01.10.2017, позивачка звернулася до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачка не має права на надбавку за понаднормативний стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII в редакції чинній до 01.10.2017, оскільки на час її звернення до пенсійного органу це питання вирішувалось на підставі пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII, з урахуванням змін, внесених Законом № 2148-VIII, редакція якого на момент ініціювання позивачкою питання щодо здійснення ГУ ПФУ їй виплати такої надбавки, передбачала, що умовою призначення надбавки за понаднормативний стаж є призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV, однак позивачка не виявила бажання щоб її пенсія обраховувалась за правилами частини другої статті 27 Закону № 1058-IV.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

7. На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування положень, зокрема, пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26.12.2022 у справі №520/4297/19, від 25.06.2024 у справі №300/3435/21, змістом яких визначено, що до осіб, яким на час призначення пенсії з урахуванням Закону № 796-XII її розрахунок мав здійснюватися згідно із пунктом 2 статті 56 Закону № 796-XII за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на один процент заробітку за рік, вказана норма повинна застосуватися у тій редакції, яка діяла на час призначення пенсії. Розповсюдження на таких осіб нових правил виплати надбавки за понаднормовий стаж в залежності від призначення пенсії на умовах частини другої статі 27 Закону № 1058-IV, запроваджених у зв`язку із внесенням до цієї норми змін Законом № 2148-VIII, свідчило б про звуження змісту та обсягу існуючих прав таких осіб, що в силу статті 22 Конституції України є неприпустимим

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів виходить із такого.

9. У справі, яка розглядається, ключовим є питання про поширення пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII в редакції змін, внесених Законом № 2148-VIII на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за правилами якого умовою для збільшення громадянам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж є призначення їм пенсії на умовах частини другої статі 27 Закону № 1058-IV.

10. Так, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду постановою від 25.06.2024 у справі № №300/3435/21 відступив від висновків, викладених в раніше ухвалених постановах Верховного Суду у складі колегії суддів цієї самої палати від Верховного Суду, зокрема від 23.10.2019 у справі №809/627/18, від 29.08.2022 у справі № 300/1390/19, від 06.09.2023 у справі № 300/2091/21, від 10.01.2024 у справі № 300/168/21 та інших, у яких викладено правовий висновок про розповсюдження пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ в редакції змін, внесених Законом № 2148-VIII на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, та відповідно про те, що згідно із пунктом 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ (у редакції, що діяла на час її реалізації за заявою пенсіонера) умовою призначення надбавки за понаднормативний стаж є призначення пенсії на умовах частини другої статі 27 Закону №1058-IV; пенсіонер, щодо якого не дотримано цієї умови, не має права на отримання надбавки за понаднормовий стаж, та дійшов висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах у такий спосіб:

(1) держава гарантувала зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС особливі норми та умови пенсійного забезпечення як компенсацію особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, тому за особами, які набули право на призначення пенсії з урахуванням спеціального Закону № 796-XII, редакцією пункту 2 статі 56 якого було визначено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, таке право зберігається й у разі зміни нормативно-правового регулювання цих правовідносин.

У разі зміни правового регулювання набуті такими особами права на пільги, компенсації і гарантії повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації або шляхом запровадження рівноцінних чи більш сприятливих умов соціального захисту.

(2) до осіб, яким на час призначення пенсії з урахуванням Закону № 796-XII її розрахунок мав здійснюватися згідно із пунктом 2 статті 56 Закону № 796-XII за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на один процент заробітку за рік, вказана норма повинна застосуватися у тій редакції, яка діяла на час призначення пенсії (окрім випадку покращення становища особи). Розповсюдження на таких осіб нових правил виплати надбавки за понаднормовий стаж в залежності від призначення пенсії на умовах частини другої статі 27 Закону № 1058-IV, запроваджених у зв`язку із внесенням до цієї норми змін Законом № 2148-VIII, свідчило б про звуження змісту та обсягу існуючих прав таких осіб, що в силу статті 22 Конституції України є неприпустимим.

11. Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду до спірних відносин, які виникли у справі, яка переглядається, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскільки пенсія за віком призначена позивачці до внесення змін до пункту 2 статі 56 Закону № 796-XII, то в силу вимог статті 58 Конституції України, такі зміни не позбавляють позивачку права на пенсію в повному розмірі із доплатою за понаднормовий стаж, оскільки таке право вона набула значно раніше, ніж набрав чинності Закон № 2148-VIII, яким було внесено зміни до пункту 2 статі 56 Закону № 796-XII.

12. Згідно із частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

13. З урахуванням наведеного, Верховний Суд приходить до висновку про те, що невипалата відповідачем позивачці пенсії в повному розмірі із доплатою за понаднормовий стаж, встановленою пунктом 2 статті 56 Закону в редакції, чинній до 01.10.2017, не відповідає критеріям, визначеним статтею 19 Конституції України та статті 2 КАС України, у зв`язку із чим наявні підстави для задоволення позову в межах заявлених позивачкою вимог.

14. Згідно з частинами першою, третьою статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

15. За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

16. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

17. Згідно з наявними в матеріалах справи квитанціями позивачкою сплачено за звернення до суду першої інстанції з позовною заявою судовий збір у розмірі 1073, 60 грн (квитанція від 10.10.2023 № ), за подачу апеляційної скарги - 1610, 40 грн (квитанція від 01.12.2023 № 0.0..1), касаційної скарги - 1717, 76 грн (квитанція від 05.07.2024 № ), у зв`язку із чим на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути всі судові витрати понесені нею, всього у розмірі 4 401, 76 грн.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі №460/24044/23.

Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає в обчислені розміру пенсії ОСОБА_1 без встановлення доплати до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі одного процента від заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений пунктом 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, чинній до 01.10.2017.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, чинній до 01.10.2017, збільшивши її розмір на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, починаючи з 01.08.2023.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 401, 76 грн (чотири тисячі чотириста одна гривня та сімдесят шість копійок).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук

Н.В. Коваленко

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду