Справа № 380/2658/24
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 рокусправа № 380/2658/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду заяви позивача від 12.01.2024 про призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.01.2024 про призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та прийняти рішення відповідно до п. 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та призначити пенсію за вислугою років відповідно до пункту "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням пільгової вислуги, яка становить 24 роки 11 місяці 22 дні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу з 14.11.2017 призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ. Згідно із розрахунком вислуги років, наданим ГУ ПФУ у Львівській області листом від 19.01.2024 для призначення пенсії, на момент звільнення, вислуга років позивача по лінії Державної кримінально-виконавчої служби України в календарному обчисленні становить 19 років 01 місяць 18 днів, а у пільговому обчисленні - 24 років 11 місяців 22 дні.

З метою переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років за п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ позивач 12.01.2024 звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із відповідною заявою.

Листом від 30.01.2024 Головне управління ПФУ повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії мотивуючи тим, що згідно розрахунку вислуги для призначення пенсії, який наявний у матеріалах пенсійної справи позивача, вислуга років (загальний трудовий стаж) на момент призначення пенсії позивача (14.11.2017 становив 19 років 1 місяць і 18 днів, а тому, підстав для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ немає.

Вважаючи, що при визначенні права на пенсію за вислугою років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ береться до уваги пільгова вислуга (яка становить 24 роки 11 місяців 22 дні), позивач не погоджується із відмовою відповідача, а тому звернувся до суду із цим позовом. Позовні вимоги просить задовольнити повністю.

Ухвалою від 07.02.2024 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

23.02.2024 Головне управління ПФУ у Львівській області надіслало відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що як вбачається з подання про призначення пенсії, вислуга років ОСОБА_1 на момент звільнення 13.11.2017 для призначення пенсії становить 19 років 01 місяць 18 днів.

Тому на час звільнення зі служби позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років на загальних підставах відповідно до п.п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону 2262-ХІІ та йому була призначена пенсія по інвалідності з 14.11.2017 у розмірі 40 % грошового забезпечення.

Зауважує, що призначену пенсію та документи, скеровані для призначення пенсії позивач не оскаржував.

Оскільки позивач не мав на час звільнення необхідної календарної вислуги років, а саме 23 календарних роки 6 місяців і більше, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

27.08.2024 позивач надіслав додаткові пояснення у справі, вказавши, що до спірних правовідносин слід застосовувати порядок обчислення вислуги років для визначення права позивача на пенсію відповідно до Порядку № 393, чинного на день звільнення позивача зі служби, а тому доводи відповідача, що наведені у відзиві, є безпідставними.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 14.11.2017 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

11.01.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років за п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Листом від 30.01.2024 № 2861-1714/М-52/8-1300/24 відповідач відмовив позивачу у переведенні на пенсію за вислугою років за п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, вказавши, що згідно із розрахунком вислуги років для призначення пенсії, який наявний в матеріалах пенсійної справи, вислуга років (загальний трудовий стаж) ОСОБА_1 на момент призначення пенсії (14.11.2017) становила 19 календарних років 1 місяць і 18 днів. Оскільки вислуга років менша від необхідного, тому підстави для переведення на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, відсутні.

Не погоджуючись із відмовою відповідача щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років за п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні обставини та положення законодавства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), положення якого суд застосовує у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначені Законом № 2262-ХІІ.

Згідно з пунктом "а" ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, серед іншого: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Частиною 4 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавець встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням до вислуги період вислуги років на пільгових умовах.

На виконання зазначених вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393).

Відповідно до п.п. "в" п. 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця: на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Із аналізу вищенаведених норм Закону № 2262-ХІІ слідує, що пункт "а" статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 23 календарних років і 6 місяців і більше.

Суд зауважує, що вирішуючи справу № 805/3923/18-а Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених раніше у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17.

У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 вказав на те, що існуюче правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі № 805/3923/18-а дозволяють зробити висновок, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Суд встановив, що згідно з витягом з наказу Державної установи "Львівська виправна колонія (№ 48)" від 13.11.2017 № 81/ОС/ВП-17 ОСОБА_1 звільнений у запас ЗСУ через хворобу. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складала 19 років 01 місяць 18 днів, у пільговому обчисленні - 24 роки 11 місяців 22 дні.

З урахуванням всіх наведених обставин, враховуючи право позивача на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у призначенні пенсії за вислугу років є протиправною, оскільки відповідач дійшов необґрунтованого висновку про відсутність у позивача необхідного стажу для призначення йому на пенсії за вислугу років згідно із п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Порядку № 393 (у редакції на дату звільнення позивача).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 25.05.2022 у справі № 480/4643/20.

Також суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 31.08.2023 у справі №200/4951/22, серед іншого, дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2023 у справі № 560/9478/22.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом із тим, суд звертає увагу, що 11.01.2024 позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років за п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Таким чином, датою звернення до відповідача про переведення на пенсію за вислугою років є саме 11.01.2024, а не 12.01.2024, як помилково вказує позивач.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 11.01.2024 та вирішити питання про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ, на пенсію за вислугу років, згідно з п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням пільгової вислуги, яка становить 24 роки 11 місяці 22 дні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Разом із тим, у разі надання пенсійним органом доказів, які свідчать, що спірні рішення, дії є правомірними, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення та ст. 9 КАС України, якою визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність своїх дій щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України.

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) у переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб № 2262-ХІІ на пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, з урахуванням пільгової вислуги.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) від 11.01.2024 та вирішити питання про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, на пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, з урахуванням пільгової вислуги, яка становить 24 роки 11 місяці 22 дні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна