Справа № 380/18912/23
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 рокусправа № 380/18912/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Марисенко С.П.,

за участю:

представника позивача Трофімов Р.В.,

представника відповідача Лаврів В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса:79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, , далі відповідач), у якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 страхової виплати відповідно до ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку з смертю матері, ОСОБА_2 , яка сталась 18.04.2022 внаслідок нещасного випадку на виробництві;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 страхової виплати відповідно до ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку з смертю матері, ОСОБА_2 , яка сталась 18.04.2022 внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Ухвалою від 14.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засіданні.

Позиція позивача:

Позивачка є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок ворожо ракетно бомбового удару збройних сил рф, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_2 . Комісія зі спеціального розслідування нещасного випадку прийняла рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом. 22.03.2023 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення їй страхової виплати відповідно до ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку з смертю матері, ОСОБА_2 , яка сталась 18.04.2022 внаслідок нещасного випадку на виробництві. Однак, відповідач відмовив їй у задоволенні заяви. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 страхової виплати відповідно до ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», позивач звернулась з даним позовом до суду.

Представник позивача в судому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив позов задоволити у повному обсязі.

Заперечення відповідача:

29.08.2023 відповідач подав відзив ,проти задоволення позову заперечує з огляду на наступне. Вказує ,що Закон №1105 в редакції Закону №2620-ІХ набрав чинності 01.01.2023. Нещасний випадок з ОСОБА_2 трапився 18.04.2022, тобто до набрання чинності новою редакцією Законну №1105, тому відповідач у спірних правовідносинах керується редакцією Закону №1105, що діяв до 01.01.2023. Згідно ч.1 ст.44 Закону №1105 Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності всіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Відповідно до абз.7 п.5.1 Розділу У Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11, для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого, потерпілого. Відповідно до правової позиції Верховного Суду (№368/963/20-ц від 07.02.2022, від 10.07.2013 №6-12651св13, дорослі діти, які створили сім`ю, мають своїх дітей являються членами своєї новоствореної сім`ї, а отже перестають бути членами сім`ї своїх батьків. Дослідивши заяву позивача, ними проінформовано її листом, що нею не подано документів, які б підтверджували сімейні відносини з померлою ОСОБА_2 відповідно до вимог Сімейного кодексу України та що факти, які мають юридичне значення встановлюються в судовому порядку. Вказує, що надана ними відповідь листом не є відмовою у призначенні виплати, а лише вказує про відсутність всіх документів для її розгляду. Вважають акт від 06.03.2023 не є належним доказом у справі, що підтверджував би факт проживання позивачки з матір`ю однією сім`єю. Окрім того, звертає увагу на те, що позивачка у самій заяві вказує, що її зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , фактичне АДРЕСА_3 , тоді як померла ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_4 . Окрім того, позивачка одружена, має свою сім`ю, дитину. Вважають, що досягнувши повноліття, особа втрачає статус дитини, а отже перестає бути належною до сім`ї своїх батьків.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, наведених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Відповідно до акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18.04.2022 у військовій частині НОМЕР_2 , затвердженого 31.05.2022, встановлено, що внаслідок ворожого ракетно бомбового удару збройних сил рф економіст обліково операційного відділу продовольчого складу ОСОБА_2 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_2 отримала смертельні травми, комісія прийняла рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом. В акті вказано, що місцем фактичного проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_5 , адреса реєстрації місця проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_4 .

В матеріалах справи міститься свідоцтво про народження ОСОБА_3 НОМЕР_3 , свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 , що підтверджує, що позивач є донькою ОСОБА_2 , та не заперечується відповідачем.

22.03.2023 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення страхової виплати у зв`язку з смертю годувальника, у заяві вказала, що її зареєстроване місце проживання АДРЕСА_5 , а фактичного місця проживання АДРЕСА_6 . До заяви нею долучено: акт Н-1, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, заява, паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про смерть, свідоцтво про шлюб, трудова книжка, інші документи.

За наслідками розгляду заяви позивача від 22.03.2023 відповідач надав відповідь 11.07.2023. У відповіді вказано, що згідно п. 6 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції до 01.01.2023) разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Згідно з абз. 1 ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Отже, критерієм визначення сім`ї є одночасна наявність трьох обставин: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки і чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до наданого свідоцтва про шлюб від 26.01.2017 ви перебуваєте з 26.01.2017 в шлюбі з ОСОБА_4 . Повідомлено про те, що нею не надано документів, які б підтверджували сімейні відносини з померлою ОСОБА_2 відповідно до вимог СК України. Додатково повідомлено, що факти які мають юридичне значення встановлюються в судовому порядку відповідно до вимог ЦПК України.

Позивач, не погодившись з діями відповідача, звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку в контексті спірних правовідносин, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 173 Кодексу законів про працю України регламентовано, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Так, відповідно до преамбули Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1105-XIV) цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Згідно ч.1 ст.4 Закону № 1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Частиною шостою статті 42 Закону №1105-XIV передбачено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Отже зазначена норма передбачає різні види допомог та суб`єктів отримання.

Ключовим питанням у цій справі є визначення кола осіб (членів сім`ї), які мають право на отримання страхових виплат (одноразової допомоги у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату) у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві.

З метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання, керуючись статтями 7, 36, 37, 39, 41-48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», правління Фонду соціального страхування України постановило затвердити Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат.

Наведений Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат затверджений Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11 (далі - Порядок №11).

Пунктом 1.2. Порядку №11 встановлено, що у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі - управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті особам, які мають на це право, виплачуючи, зокрема, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.

Зі змісту пунктів 1.3, 1.4 Порядку № 11 випливає, що Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа. Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Згідно з п. 5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, Постанови № 11, Для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються:

заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копії паспорта;

копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого);

довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

В залежності від категорії осіб, які мають право на страхові виплати, надаються:

для дітей до 23 років, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, довідка навчального закладу (такі довідки надаються в подальшому щосеместру);

для осіб з інвалідністю копія довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності;

для осіб, які доглядають дитину потерпілого до 8 років наказ про надання відпустки по догляду за дитиною.

Копії документів засвідчуються працівником управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналів.

У разі отримання виплат в особливих умовах, відповідно до статті 48 Закону, додаються довідки відповідних закладів, у яких перебувають особи, які мають право на виплати, необхідні для проведення виплат з дотриманням вимог цієї статті.

За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.

Працівником управління (відділення) Фонду до справи про страхові виплати додаються:

оригінал акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України;

оригінал висновку МСЕК про причинний зв`язок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва чи професійного захворювання (у разі наявності);

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про нараховану заробітну плату (дохід) та сплату страхових внесків.

У разі коли відомості Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для визначення розміру середньої заробітної плати потерпілого, працівники управління (відділення) Фонду отримують інформацію у страхувальника. У разі відсутності страхувальника на момент формування справи про страхові виплати, довідку, що підтверджує розмір заробітної плати перед настанням страхового випадку, може надати особа, що має право на виплати;

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про трудові, цивільно-правові відносини, реєстрації фізичної особи підприємця, члена фермерського господарства, члена особистого селянського господарства, самозайнятої особи на момент настання страхового випадку в залежності від місця, де стався страховий випадок. У разі відсутності такої інформації особа, яка має право на виплати, надає копії документів, які підтверджують, що на момент настання страхового випадку потерпілий працював у того страхувальника, у якого стався нещасний випадок або зареєстровано професійне захворювання;

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про трудові, цивільно-правові відносини, реєстрації фізичної особи підприємця, члена фермерського господарства, члена особистого селянського господарства, самозайнятої особи та доходи у разі призначення страхових виплат дітям з 16 до 18 років, дружині (чоловіку), які досягли пенсійного віку, особі з інвалідністю - члену сім`ї померлого, особам, які доглядають дітей потерпілого до 8 років.

Зазначені документи формуються в справу про страхові виплати та зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду.

У разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється в судовому порядку. Відповідні рішення суду надаються для призначення виплат та додаються до справи про страхові виплати.

Згідно п.5.2.1. Порядку №11, право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені статтею 41 Закону № 1105-XIV:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Відповідно п. 5.2.5 Постанови № 11 непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право (батьки померлого, незалежно від того, разом вони проживали чи окремо), - мають право тільки для призначення щомісячних страхових виплат, одноразова виплата їм, як утриманцям, не призначається.

Відповідно до ст.41 Закону № 1105-XIV, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Суд не бере до уваги доводи позивача щодо належності її до членів сім`ї ОСОБА_2 , оскільки Постанова № 11та ст.41 Закону № 1105-XIV чітко визначає коло осіб, які мають право на отримання страхових виплат. Доказів належності позивача до осіб, які мають право на страхові виплати відповідно до вимог п.5.2.1. Порядку №11 та ст.41 Закону № 1105-XIV не подано.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 04.06.2024 у справі №280/7270/23.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 72,77, 90, 139, 241-246, 262, 295 КАС України, суд-

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.10.2024.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна