Справа № 420/13007/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 26.04.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2021 рік, а також 30 діб невикористаної щорічної основної та 15 діб додаткової відпустки за 2022 рік, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції;

2. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2021 рік, а також 30 діб невикористаної щорічної основної та 15 діб додаткової відпустки за 2022 рік, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період часу з 01.08.2017 по 06.03.2023 року позивач проходив службу на різних посадах підрозділах ГУНП України в Одеській області. На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 01.03.2023 № 536 та наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області «По особовому складу» № 219 о/с від 06.03.2023 майора поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області було звільнено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліції» з 06.03.2023. При звільненні Позивачу не було здійснено нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної основної відпустки (додаток, 2), а саме: -14 діб додаткової відпустки за 2021 рік; - 30 діб основної та 15 діб додаткової відпустки за 2022 рік. У вищезазначеному наказі Головного управління Національної поліції в Одеській області «По особовому складу» № 219 о/с від 06.03.2023 не була врахована виплата грошової компенсації невикористаних щорічних відпусток за 2021-2022 роки. 03.11.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за невикористаних щорічних відпусток за попередні роки. 04.12.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за невикористаних щорічних відпусток за попередні роки. 03.01.2024 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за невикористаних щорічних відпусток за попередні роки. 21.12.2023 відповідач надав відповідь № 14/Г-733 про відмову у виплаті грошової компенсації. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача та звернувся до суду за захистом своїх прав.

01.05.2024 ухвалою судді позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

07.05.2024 до суду надійшла заява представника позивача (вхід.№18170/24) про усунення недоліків на виконання ухвали від 01.05.2024 та надано належним чином оформлену позовну заява та клопотання про поновлення строку на звернення до суду.

13.05.2024 ухвалою судді у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, відмовлено та продовжено строк на усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів поважності пропуску звернення до суду та обґрунтовану заяву про поновлення строку.

20.05.2024 до суду надійшла заява представника позивача (вхід.№19804/24) про усунення недоліків та надано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

27.05.2024 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), ухвалено проводити розгляд справи в порядку, визначеному ст.262 КАС України.

До суду надійшов відзив від представника відповідача на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві зазначено, що наказом ГУНП в Одеській області № 219 о/с від 06.03.2023 ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) з 06 березня 2023 року. Відповідно до інформації, наданої управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 були не використані наступні дні відпустки: 2021 році -14 діб додаткової відпустки; 2022 році 30 діб основної та 15 діб додаткової відпустки. При звільненні ОСОБА_1 була виплачена грошова компенсація за 07 діб невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 01 січня 2023 року до дня звільнення. Головним управлінням в наказі про звільнення від 06.03.2023 № 219 о/с визначено, що ОСОБА_1 має право на отримання компенсації за 07 діб невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 01 січня 2023 року до дня звільнення. При цьому, необхідно зазначити, що наказ про звільнення від 06.03.2023 № 219 о/с, який є актом індивідуальної дії та на підставі якого фінансовим відділом проводиться виплата коштів, є діючим та не скасований, доказів протилежного до суду не надано. Таким чином, без внесення відповідних змін до наказу про звільнення, вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошової компенсації за невикористану частину відпустки за 2021, 2022 рік є передчасною та такою, що суперечить законодавчо закріпленій процедурі проведення таких виплат, що узгоджується з приписами пункту 8 розділу III Порядку № 260.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, судом встановлено таке.

Майора поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06.03.2023 № 219о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції) з 06 березня 2023 року.

Вказаним наказом також наказано виплатити позивачу грошову компенсацію за 07 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 01 січня 2023 року до дня звільнення.

Відповідно до довідки відповідача від 28.11.2023 №9/10657 колишній працівник Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 за період роботи В І УНП в області не використав наступні щорічні оплачуванні відпустки, а саме: за 2021 рік 14 діб додаткової відпустки; за 2022 рік 30 діб основної та 15 діб додаткової відпусток.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані дні оплачуваної відпустки, останній звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 94 Закону № 580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 94 Закону №580-VІІІ поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

З метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.04.2016 № 260, який набрав чинності з 27.05.2016, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок № 260).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад;

оклад за спеціальним званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

премії;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами 1-4 статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин 9-10 статті 93 Закону №580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з абзацами 7,8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд доходить висновку, що Законом №580-VIII не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачене позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи ст.83 КЗпП України і ст.24 Закону №504/96-ВР.

Відтак, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 19 січня 2021 у справі №160/10875/19 та від 31 березня 2021 у справі №320/3843/20.

Частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з довідки ГУНП в Одеській області №9/10657 від 28.11.2023, позивачу надано, проте ним не використано у 2021 році - 14 діб додаткової відпустки, у 2022 році - 30 діб основної та 15 діб додаткової відпусток.

Тобто, зважаючи на вищевикладене, позивачу протиправно не нараховано та не виплачено при звільненні зі служби в поліції компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної основної та додаткової відпусток за 2021 та 2022 роки.

Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що позивач не оскаржив у встановленому законодавством порядку наказ про його звільнення в частині розрахунку кількості днів невикористаної відпустки, оскільки в такому наказі здійснено розрахунок днів невикористаної поліцейським відпустки з 01.01.2023 року, тоді як позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2021 та 2022 роки, про які в наказі про звільнення взагалі не йдеться.

Відтак, зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір не сплачувався, а відтак, відповідно до приписів ст.139 КАС України, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2021 рік, а також 30 діб невикористаної щорічної основної та 15 діб додаткової відпустки за 2022 рік, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2021 рік, а також 30 діб невикористаної щорічної основної та 15 діб додаткової відпустки за 2022 рік, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Філатова академіка, буд. 15-А, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА