Справа № 420/18785/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 17.06.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 21 від 14.12.2023;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні три календарні роки з 28.10.2023.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області за особовим рахунком № НОМЕР_1 . З 05.08.2003 по 30.09.2009 отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , тобто на час отримання вказаної пенсії пенсійного віку позивач не досягла. 30.09.2009 вищевказану пенсію припинено у зв`язку з відновленням здоров`я, оскільки позивача визнано особою, яка пройшла повторний огляд МСЕК та внаслідок чого її визнано здоровою, що відповідає ч. 3 ст. 34 Закону 1058-IV. 12 січня 2010 року позивач подала заяву про призначення/перерахунок пенсії за вислугою років. Позивачу з 12.01.2010 року здійснено перерахунок через перехід з виду на вид - з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років як працівник освіти відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно розпорядження № 123221 від 14 січня 2010 року (аркуш 1 копії пенсійної справи). Вказану пенсію позивач не отримувала, оскільки з 15.01.2010 знову працевлаштувалась на роботу. 24.11.2023 позивач у зв`язку з досягненням пенсійного віку звернулась до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення їй пенсії за віком на загальних підставах на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На електрону адресу позивача відправлено відповідь на скаргу 08.12.2023 №41000- 37235/К-02/8-1500/23 з пропозицією звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з оригіналами документів або подати заяву дистанційно через веб-портал електронний послуг пенсійного фонду України, через меню вкладки «Персональні дані» - «Заява на перехід на інший вид пенсії». За результатами розгляду заяви позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення №21 від 14.02.2023 про призначення позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та при обчисленні пенсії позивача застосовано показник середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки. Вважає, що бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів із застосування при обчисленні пенсії позивача показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення за призначенням її пенсії за віком (за 2020-2022) є протиправними, а тому позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

24.06.2024 ухвалою судді позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме шляхом надання до суду оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 21 від 14.12.2023.

02.07.2024 до суду надійшла заява представника позивача (вхід.№ЕС/26869/24) про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 08.07.2024 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

23.07.2024 до суду (вх.№ 29346/24) від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 08.12.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058. З 05.08.2003 по 30.09.2009 позивачу була призначена пенсія по інвалідності та 12.01.2010 позивач звернулася з заявою про призначення пенсії за вислугу років та в заяві вказала, що вона не працює. В той же час Позивач працевлаштувалася на посаду вчителя з 15.01.2010 року, про що згодом надала копію наказу. Оскільки згідно зі ст. 114 Закону 1058 визначено, що пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільненні з роботи, яка дає право на таку пенсію, а позивач на момент звернення вказала, що вона не працює, їй була призначена пенсія за вислугу років. Також слід зазначити при встановлені факту працевлаштування виплата даної пенсії, була припинена з 01.02.2010. За заявою від 08.12.2023 позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, при розрахунку пенсії за віком застосований показник середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 року проіндексований відповідно до частини 2 статті 42 Закону, який врахувався при розрахунку пенсії за вислугу років. В даній заяві позивач самостійно вказала про факт призначення їй пенсії, але не отримувала її. Отже факт не отримання виплати пенсії не відміняє того, що позивач використала своє право на призначення пенсії. Оскільки позивачу з 12.01.2010 призначена пенсія за вислугу років, то при розрахунку пенсії за віком врахована заробітна плата за 2014-2016 роки - 3764,40 грн.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

З 21.08.2003 по 30.09.2009 позивач отримувала пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення, а з 12.01.2010 позивача було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років як працівника освіти відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується копіями матеріалів її пенсійної справи.

Разом з цим, ОСОБА_1 з 15.01.2010 продовжувала працювати після призначення пенсії, що підтверджується копією її трудової книжки НОМЕР_2

24.11.2023 позивачка з використанням електронного кабінету в системі електронних послуг Пенсійного фонду України звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення їй пенсії за віком, проте як стверджує позивач та не заперечується відповідачем, така заява системою була відхилена.

Позивач 08.12.2023 звернулась до відповідача із заявою про переведення її на пенсію за віком та за результатами її розгляду, відповідно до протоколу перерахунку пенсії, рішенням відповідача від 14.12.2023 №21 позивачу з 08.11.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З вказаного протоколу також вбачається, що позивачу враховано середній заробіток за 2014-2016 роки.

Позивач, вважаючи те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 21 від 14.12.2023 їй протиправно призначено пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні 2014-2016 роки, звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно зі статтею 1 Закону №1058-ІV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із статтею 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

За правилами частини другої статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп-заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з пунктами 2, 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.

Водночас частина третя статті 45 Закону №1058-IV встановлює, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз зазначених вище норм законодавства свідчить, що частина третя статті 45 Закону №1058-IV встановлює порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV. Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років у 2010 році відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення як працівнику освіти.

Після призначення пенсії позивачка продовжила працювати та у листопаді 2023 року звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком, що відповідачем і було зроблено з 08.10.2023 на підставі Закону №1058-IV.

Статтею 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Таким чином, позивачка має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15), яка підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №577/2576/17.

Крім того, Верховний Суд України 29 листопада 2016 року ухвалив постанову у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) з подібними правовідносинами (територіальне управління ПФУ замість призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV здійснило переведення позивача з пенсії за вислугу років, призначеної за ст. 55 Закону № 1788-XII як робітнику локомотивних бригад, який забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті), у якій Верховний Суд України зробив висновок, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Якщо ж особі було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при досягненні пенсійного віку особа виявила бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, слід вважати, що за призначенням пенсії згідно Закону № 1058-IV особа звертається вперше, і має місце саме призначення пенсії за віком, а не у зв`язку з переведенням згідно ч. 3 ст. 45 указаного Закону, тому показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Наведений вище висновок також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17, яка зазначила, що Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст.45 Закону № 1058-ІV. Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV дійсно встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV. Однак у випадку призначення іншої пенсії за іншим законом має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Аналогічні висновки також викладені в постанові Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 335/13242/16-а.

У разі призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду на інший згідно частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 та № 577/2576/17, постанови Верховного Суду від 18 серпня 2020 року у справі № 263/6611/17.

Також суд наголошує, що як вбачається з довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.02.2024 №1500-0502-8/24570, позивачу востаннє було виплачено пенсію за вересень 2018 року та починаючи з 01.10.2018 було припинено виплату пенсії за вислугу років аж до призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV з 08.12.2023.

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном; 3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку; 3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин"; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством; 5) в інших випадках, передбачених законом (ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Так, відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» якщо виплату пенсії особі з інвалідністю було припинено у зв`язку з відновленням здоров`я або якщо вона не отримувала пенсії внаслідок нез`явлення на повторний огляд без поважних причин, то в разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата раніше призначеної пенсії поновлюється з дня встановлення інвалідності знову за умови, що після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. Якщо минуло більше п`яти років, пенсія призначається знову на загальних підставах.

Відтак, з вказаних норм вбачається, що якщо виплату пенсії особі було зупинено/припинено, та в подальшому поновлено, та при цьому між зупиненням та поновленням виплати пенсії особі пройшло більше п`яти років, пенсія особі призначається знову на загальних підставах.

Зважаючи на те, що між датою зупинення позивачу виплати пенсії за вислугу років згідно Закону України Про пенсійне забезпечення 01.10.2018, та між датою призначення позивачу пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 08.12.2023 пройшло більше п`яти років, відтак пенсію за віком позивачу призначено на загальних підставах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при обчислені пенсії позивача необхідно було застосувати розмір середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком, як того вимагає частина 2 статті 40 Закону № 1058-ІV.

Тобто, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 21 від 14.12.2023 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки, є протиправним.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд зазначає, що позивачем у даній справі бездіяльність відповідача щодо нерозгляду її заяви від 23.11.2023 про призначення пенсії за віком не оскаржується та відповідні позовні вимоги не заявляються, а оскаржується рішення відповідача, прийняте за результатами розгляду її заяви від 08.12.2023.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 08.12.2023 відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2020, 2021 та 2022 роки, та з урахуванням раніше виплачених сум.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 1212,00 грн, що підтверджується квитанцією № №3444-5250-5455-9117 від 14.06.2024.

Керуючись ст.139 КАС України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 21 від 14.12.2023 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 08.12.2023 відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2020, 2021 та 2022 роки, та з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА