Справа № 240/12205/24
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/12205/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Луценко Д.В.,

за участю: позивача- ОСОБА_1 ,

представника позивача -Кравчука А.В.,

представника відповідача -Голуба В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про залишення без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 23.05.2024 №1026 в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ від 31.05.2024 №261 про звільнення зі служби в поліції.

Ухвалою від 17.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання .

В ухвалі суд визнав поважними причини пропуску строку на звернення з позовом та поновив такий строк.

Представник відповідача подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв"язку з пропуском 15-ти денного строку звернення з позовом. Зазначає, що з наказом від 31.05.2024 №261 позивач ознайомився 07.06.2024, а з позовом звернувся 27.06.2024, тобто з пропуском строку.

У судовому засіданні представник відповідача просив клопотання про залишення позову без розгляду задовольнити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання відповідача. Представник позивача надав пояснення в яких просив визнати поважними причини пропуску строку звернення з позовом та поновити його. Зазначив, що згідно ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 18.05.2024 року у справі № 295/7512/24 та ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 18.05.2024 року у справі № 295/7511/24 підозрюваним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які на день постановлення рішення перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 , було заборонено проживання та спілкування один з одним. Враховуючи вказане вище зобов`язання, ОСОБА_1 був вимушений залишити своє місце постійного проживання та виїхати за місцем реєстрації. Договір про надання правової допомоги з адвокатом було укладено 27.06.2024.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Наказом ГУНП Житомирської області від 23.05.2024 № 1026 застосовано дисциплінарне стягнення до лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирські області у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Житомирської області № 261 о/с від 31.05.2024 звільнено лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області зі служби в поліцій у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строків звернення з позовом про оскарження спірних наказів та наявності підстав для залишення позову без розгляду, суд виходить з наступного.

Статтею 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини п`ятої цієї статті, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому, як визначено у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Водночас, як визначено частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

При цьому, служба в поліції має особливий характер та всі правовідносини побудовані на спеціальних нормах законодавства України, таких як Дисциплінарний статут Національної поліції України, Закон України "Про Національну поліцію" інші відомчі нормативно-правові акти.

Згідно з ч. 2 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VІІІ підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується Законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII визначено сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 p., в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2024 року, який триває по сьогоднішній день.

Розділом V Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначені особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.

Спірні правовідносини, розглядаються під кутом норм права, які визначені у зазначеному розгляді Дисциплінарного статуту НПУ, на час воєнного стану в державі.

Згідно ч. 4 ст. 31 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" у період дії воєнного стану поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

У постанові від 30 листопада 2023 року по справі № 500/1224/23 Верховний Суд зазначив, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут НП України.

Отже, враховуючи внесені законодавцем зміни до Дисциплінарного статуту Національної поліції України в період дії воєнного стану, у спірних правовідносинах для обчислення строку звернення слід застосовувати норми спеціального законодавства, а саме частина 4 статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ.

Позивач в межах спірних правовідносин оскаржує наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 23.05.2024 №1026 в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ від 31.05.2024 №261 про звільнення зі служби в поліції.

Варто зазначити, що з наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області №1026 від 23.05.2024 "Про застосування дисциплінарних стягнень та попередження про необхідність дотримання службової дисципліни" позивач ознайомився 29.05.2024, а з наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області №261 о/с від 31.05.2024 по особовому складу відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" ознайомився 07.06.2024, після виходу з лікарняного.

У період з 21.05.2024 по 07.06.2024 позивач перебував на лікарняному, що підтверджується довідками про тимчасову непрацездатність поліцейського №1501 від 21.05.2024, медичними висновками від 30.05.2024 та від 04.06.2024.

Отже, строк звернення з позовом розпочався 08.06.2024 та завершився 22.06.2024.

Разом з тим, позовну заяву подано до суду 27.06.2024, про що свідчить поштовий штамп на конверті, тобто з пропуском 15-ти денного строку.

Позивач, заперечуючи проти залишення позовної заяви без розгляду, обґрунтовує пропуск 15-денного строку звернення до суду тим, що знаходився під вартою у слідчому ізоляторі, при зміні запобіжного заходу на заставу він знаходився за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_2 , де захворів та тривалий час знаходився на лікарняному, та в подальшому для виконання вимог ухвали Богунського районного суду м. Житомира був вимушений залишити своє місце постійного проживання та виїхати за місцем реєстрації . У зв`язку з цим, був позбавлений можливості отримати належну правову допомогу та зібрати необхідні документи для звернення з даним позовом.

Верховним Судом по справі №810/2517/18 сформульовано правову позицію, відповідно до якої встановлення законодавцем обмеженого строку звернення де адміністративного суду є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на звернення до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Кодекс адміністративного судочинства України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з визначеним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. Fгаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Оцінюючи доводи позивача стосовно поважності причин пропуску строку на звернення з позовом суд зазначає, що згідно ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 18.05.2024 року у справі № 295/7512/24 та ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 18.05.2024 року у справі № 295/7511/24 підозрюваним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які на день постановлення рішення перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 , було заборонено спілкування один з одним.

На виконання вказаної ухвали, як зазначає позивач, ОСОБА_1 був вимушений залишити своє місце постійного проживання та виїхати за місцем реєстрації.

27.06.2024 позивачем було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Кравчуком А.В. та цього ж дня подано позов.

Оцінивши обставини, про які зазначив позивач, приймаючи до уваги те, що між закінченням строку на подання вказаного позову та до дати його подання минув невеликий проміжок часу (5днів), та враховуючи право на звернення до суду, передбачене ч.1 ст. 5 КАС України, застосовуючи правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску позивачем строку звернення з позовом до суду .

Наслідки пропущення строків звернення до суду визначені статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зі змісту викладених норм слідує, що залишенню позову без розгляду передує встановлення судом після відкриття провадження в адміністративній справі факту пропуску позивачем строку звернення до суду з відповідним позовом або передчасності висновку про поважність причин пропуску такого строку, викладеного в ухвалі про відкриття провадження у справі. При цьому законодавством передбачено надання позивачу можливості подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

В той же час, суд зазначає, що в ухвалі про відкриття провадження у справі від 17.07.2024 суд визнав поважними причини пропуску позивачем строку на звернення з позовом та поновив такий строк, враховуючи довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського №1501 від 21.05.2024, медичними висновками від 30.05.2024 та від 04.06.2024.

Будь-яких інших доказів які свідчать про неповажність причин такого пропуску строку звернення до суду та наявність підстав вважати такий висновок передчасним в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачем не надано та судом не встановлено.

З огляду на встановлені фактичні обставини, що зумовили пропуск позивачем строку для звернення до суду з даним позовом, суд визнає поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з цим позовом, що зумовлює поновлення такого строку і відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказів, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та не оскаржується.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст ухвали складений 07 жовтня 2024 року