Справа № 160/10359/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/10359/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 року (суддя Серьогіна О.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 13.06.2024 року) у адміністративній справі №160/10359/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання дій протиправними, зобов`язання зарахувати до страхового стажу певні періоди, перерахувати та виплатити пенсію за віком із зарахуванням до страхового стажу суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту відповідач 2), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 №45 від 21.02.2024 року, яким відмовлено їй у перерахунку пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 25.08.1980 року по 02.08.1983 року та з 31.08.1983 року по 06.01.1988 року; визнати протиправними дії відповідача 1, оформлені листом №13862-9039/Ш-01/8-0400/24 від 06.03.2024 року щодо відмови у обчисленні їй пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021, 2022 роки; зобов`язати відповідача 1 з 19.10.2023 року обчислити їй пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021, 2022 роки, та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати відповідача 1 з 01.02.2024 року зарахувати до страхового стажу їй періоди роботи з 25.08.1980 року по 02.08.1983 року та з 31.08.1983 року по 06.01.1988 року; зобов`язати відповідача 1 з 01.02.2024 року перерахувати її пенсію за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 25.08.1980 року по 02.08.1983 року та з 31.08.1983 року по 06.01.1988 року та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №45 від 21.02.2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 25.08.1980 року по 02.08.1983 року та з 31.08.1983 року по 06.01.1988 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 01.02.2024 року зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.08.1980 року по 02.08.1983 року та з 31.08.1983 року по 06.01.1988 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 01.02.2024 року перерахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 25.08.1980 року по 02.08.1983 року та з 31.08.1983 року по 06.01.1988 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

З рішенням суду першої інстанції не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначила, що з 17.09.2009 року отримувала пенсію за вислугу років, як працівник освіти відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; 19.10.2023 року у зв`язку з досягненням пенсійного 60-ти річного віку вона звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, яка є пенсією нового виду. Апелянт зазначила, що раніше не зверталася із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за таким призначенням пенсії звернулася вперше; для обчислення пенсії пенсійним органом застосовано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії. На думку апелянта, відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак, у даному випадку, мало місце призначення іншої пенсі за іншим законом; призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 17.09.2009 року отримувала пенсію за вислугу років, як працівник освіти, відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 19.10.2023 року, у зв`язку з досягнення пенсійного 60 річного віку, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 19.10.2023 року ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугою років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому середньомісячний заробіток для обчислення пенсії розрахований з застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки. 13.02.2024 року ОСОБА_2 звернулася через портал електронних послуг Пенсійного фонду України та засобами поштового зв`язку із заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021, 2022 роки, а також зарахування до страхового стажу певних періодів роботи. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №45 від 21.02.2024 року, прийнятим за принципом екстериторіальності, відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії. Так, у вказаному рішенні зазначено, що в матеріалах пенсійної справи відсутні документи щодо форми навчання; період навчання перетинається з роботою в колгоспі, а Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування до трудового стажу часу навчання тільки на денній формі. В перекладах з румунської мови на українську про періоди роботи в колгоспі, дані в графах про встановлений мінімум трудової участі та про виконання річного мінімуму не відповідають первинним документам, переставлено місцями зв`язку з чим, відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії; врахуванні періоду навчання, так як відсутня інформація про форму навчання та роботи в колгоспі. Листом №13862-9039/Ш-01/8-0400/24 від 06.03.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021, 2022 роки, оскільки ОСОБА_1 призначалася пенсія за вислугу років у 2009 році застосовувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020-2022 роки (12236,71 грн), при переведенні на пенсію за віком немає підстав. У рішенні №45 від 21.02.2024 року пенсійний орган повідомив про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 25.08.1980 року по 02.08.1983 року, з 31.08.1983 року по 06.01.1988 року в колгоспі імені XXI Партз`їзду Чішішлія Молдавської РСР відповідно до трудової книжки МОЛ №0077364 та довідки №02 від 16.01.2024 року, витягу із трудової книжки колгоспника, даними про роботу із кількістю відпрацьованих днів, довідкою про заробітну плату №5 від 19.01.2024 року з нотаріально посвідченим перекладом з румунської на українську мову. Підставою для відмови слугувало те, що в перекладах з румунської мови на українську про періоди роботи в колгоспі, дані в графах про встановлений мінімум трудової участі та про виконання річного мінімуму не відповідають первинним документам, переставлено місцями. Суд врахував, що записами №1-5 на сторінках 2-9 трудової книжки МОЛ № НОМЕР_1 разом з нотаріально посвідченим перекладом з російської та румунської мов на українську мову підтверджується, що ОСОБА_1 працювала: з 25.08.1980 року по 02.08.1983 року санітаркою в д/с№5 у колгоспі імені XXI Партз`їзду Чимішлія Молдавської PCP; з 31.08.1983 року по 06.01.1988 року нянею, вихователем в д/с№5 у колгоспі імені XXI Партз`їзду Чимішлія Молдавської PCP. Додатково на підтвердження цих періодів роботи ОСОБА_1 надала довідку №02 від 16.01.2024 року, витяг із трудової книжки колгоспника, дані про роботу із кількістю відпрацьованих днів, довідку про заробітну плату №5 від 19.01.2024 року з нотаріально посвідченим перекладом з румунської мови на українську мову. Трудова книжка колгоспника МОЛ №0077364 містить такі відомості про участь позивачки в громадському господарстві: у 1980 році - 91 день, при встановленому річному мінімумі трудової діяльності в громадському господарстві 90 днів: у 1981 році - 229 днів, при встановленому річному мінімумі трудової діяльності в громадському господарстві 220 днів; у 1982 році 290 днів, при встановленому річному мінімумі трудової діяльності в громадському господарстві 220 днів; у 1983 році - 265 днів, при встановленому річному мінімумі трудової діяльності в громадському господарстві 220 днів; у 1984 році - 258 днів, при встановленому річному мінімумі трудової діяльності в громадському господарстві 220 днів; у 1985 році 270 днів, при встановленому річному мінімумі трудової діяльності в громадському господарстві 230 днів; у 1986 році - 263 днів, при встановленому річному мінімумі трудової діяльності в громадському господарстві 230 днів; у 1987 році 250 днів, при встановленому річному мінімумі трудової діяльності в громадському господарстві «-» днів; 06.01.1988 року вибула з колгоспу імені XXI Партз`їзду Чимішлія Молдавської PCP. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався частинами 1, 2 ст.40, ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; статтями 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637;статтями 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969 року і затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969 року; пунктами 5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року № 310; статтями 2, 8, 15 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, підписаної 29.08.1995 року та ратифікованої Законом України від 29.10.1996 року №434/96-ВР; Інструкцією про порядок введення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджено постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162 та прийшов до висновку про те, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд врахував, що Закон України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію на пільгових умовах, а призначення та обчислення пенсії проводиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; право ОСОБА_1 на пенсію визначено відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (пенсія за вислугою років) та призначено пенсію і обраховано її розмір відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд вважав, що фактично ОСОБА_1 в 2023 році переведено на пенсію того ж виду (за віком), яка вже була призначена та неодноразово перерахована. Суд прийшов до висновку про те, що періоди роботи в Республіці Молдова зараховуються в Україні до страхового (трудового) стажу працівника відповідно до законодавства Україні, водночас документи, які видані у встановленому порядку на території Республіки Молдова, приймаються в Україні без легалізації; трудова книжка, яка велася на території Республіки Молдова, приймається в Україні без легалізації, і вона є належним документом про підтвердження відповідного стажу роботу.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, а саме, відмови пенсійного органу в обчисленні її пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021, 2022 роки.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 17.09.2009 року отримувала пенсію за вислугу років, як працівник освіти, відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Встановлено, що 19.10.2023 року, у зв`язку з досягнення пенсійного 60 річного віку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Встановлено, що з 19.10.2023 року ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугою років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому середньомісячний заробіток для обчислення пенсії розрахований з застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

Встановлено, що 13.02.2024 року ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021, 2022 роки, а також зарахування до страхового стажу певних періодів роботи.

Встановлено, що листом від 06.03.2024 року №13862-9039/Ш-01/8-0400/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 було відмовлено; повідомлено, що розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «По загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обчислено із заробітної плати за період роботи з 01.07.1999 року по 30.06.2000 року та за даними системи персоніфікованого обліку з 0107.2000 року по 31.08.2000 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки, збільшеної на коефіцієнт 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 призначалася пенсія за вислугу років у 2009 році застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020-2022 роки (12236,71 грн. при переведенні на пенсію за віком немає підстав.

Відповідно до ч.1 ст.9, статтями 10, 26, ч.1 ст.27, ч.2 ст.40, ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років. Розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = ЗпхКс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до ст.40 вказаного Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 вказаного Закону. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. У разі відсутності на день призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за попередній рік для визначенні середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1, ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Встановлено, що з 19.10.023 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До цього ОСОБА_1 з 17.09.2009 року отримувала пенсію за вислугою років відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог про відмову в обчисленні ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021, 2022 роки та зобов`язання перерахувати пенсію за віком відповідно. Суд апеляційної інстанції зазначає, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюється порядок переведення одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом. У такому разі, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У випадку, коли особа отримувала пенсію, призначену за іншим законом, у даному випадку відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після настання віку, що дає їй на це право, має розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший. Суд апеляційної інстанції зазначає, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачені два різних вида пенсії: за віком та за вислугою; призначення яких передбачає різні умови та порядок. Суд апеляційної інстанції вважає, що в цій частині позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у ОСОБА_1 є право на перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020-2022 роки.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, суд апеляційної інстанції керується судовою практикою, викладеною у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Встановлено, що ОСОБА_1 16.04.2024 року сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмір 1211,20 грн. (квитанція ІD 2977-890-9308-34911.

Встановлено, що рішенням суду першої інстанції стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судовий збір слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області по (1211,20 грн. : 2) = 605,60 грн. з кожного.

Встановлено, що 05.07.204 року ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 1816,80 грн. (квитанція №0640-3802-0821-7828), який слід стягнути з власних бюджетних коштів Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області. Всього: 2422,40 грн. (1816,80 грн. + 605,60 грн.).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині відмовлених позовних вимог та в цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 року у адміністративній справі №160/10359/24 скасувати в частині відмовлених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом №13862-9039/Ш-01/8-0400/24 від 06.03.2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у обчисленні пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021, 2022 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 19.10.2023 року обчислити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021, 2022 роки, та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум з 19.10.2023 року.

Здійснити новий розподіл судових витрат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.А. Олефіренко