Справа № 727/8893/24
Суддя: Одовічен Я. В.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/8893/24
Провадження № 2-а/727/70/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Гелка А.С.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Пилип`юка О.М.,

представника відповідача: Подгорецької О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним вище адміністративним позовом.

Посилалась на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії №016905 від 09.08.2024 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.135 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 280 гривень.

У постанові вказано про те, що за результатами проведеної контрольної перевірки транспортного засобу №0396 маршруту №5 о 09 год. 54 хв. виявлено порушення, а саме: безквитковий проїзд ОСОБА_1 .

Із зазначеною постановою позивач не погоджується та вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є безпідставною, необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки підстав для винесення такої постанови не було. Проїзд у маршрутному транспортному засобі оплатила.

09.08.2024 року, зайшовши до комунального транспортного засобу, вона одразу придбала квиток, що підтверджується придбаним електронним квитком № НОМЕР_1 , відповідно до якого квиток на проїзд був придбаний 09.08.2024 року о 09 год. 54 хв. 59 сек. Вона жодної зупинки не проїхала без квитка. Оскільки у неї був придбаний квиток, тому інспектором КПП ЧТУ безпідставно та протиправно складено оскаржувану постанову.

Крім того зазначила, що у постанові міститься посилання на відеофіксацію правопорушення за допомогою технічного запису, однак на місці події та в подальшому вказані відеозаписи на її вимогу надано не було.

Просила визнати протиправною та скасувати постанову №016905 від 09.08.2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.135 КпАП України .

Ухвалою суду від 23.08.2024 року справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб.

26.09.2024 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що під час перевірки лінії інспектором-контролером пасажирських перевезень у транспортному засобі №043 (0396) у ОСОБА_1 було запитано докази на підтвердження оплати проїзду. При пред`явленні квитка було встановлено, що остання здійснила оплату проїзду вже під час перевірки контролера, коли транспортний засіб розпочав рух після зупинки, на якій зайшов контролер, що зафіксовано на відеозаписі з бодікамери контролера. Вказувала, що під час вчинення правопорушення було застосовано технічні засоби для здійснення відео фіксації №140258.

Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в адміністративній позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав. Пояснив суду, що із наданого відповідачем відеозапису вбачається, що о 09:56 год. контролер підходить до позивачки для перевірки придбання проїзного квитка, на що ОСОБА_1 пред`явила квиток, проплата якого в мобільному додатку Приват24 пройшла о 09:54:59 год. 09.08.2024. Тобто, на момент здійснення перевірки контролером позивачки, в останньої був наявний відповідний квиток для проїзду в громадському транспорті, а тому в неї відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 135 КУпАП, а саме безквитковий проїзд пасажира. Крім того, вказав, що зазначення позивачем у позові щодо скасування постанови за ч. 2 ст. 135 КУпАП є механічною помилкою та вірним слід вважати скасування постанови №016905 у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 135 КУпАП.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у поданому до суду відзиві. Пояснила, що позивач вчасно не оплатила проїзд у комунальному транспорті, оскільки мала це зробити невідкладно, після того як зайшла до автобуса. Такі дії, ОСОБА_1 вчиняє систематично, внаслідок чого її внесено до бази порушників. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст.5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1, 2 ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.286 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Як було встановлено судом, постановою №016905 у справі про адміністративне правопорушення від 09.08.2024 року « ОСОБА_2 » було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.135 КпАП України. Відповідно до вказаної постанови, за результатами проведеної контрольної перевірки транспортного засобу №0396 маршруту №5 о 09 год. 54 хв. виявлено правопорушення, а саме: безквитковий проїзд, чим « ОСОБА_3 » порушила ст.135 КпАП України, а також ст.41 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 280 гривень (а.с.23).

Суд звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові прізвище особи правопорушника не вірно вказано як « ОСОБА_4 ».

Розглядаючи аргументи сторін, суд зазначає таке:

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Порядок реалізації проїзних квитків та контролю за оплатою проїзду встановлюється відповідними підзаконними нормативними актами: Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Мінтрансзвязку України від 27.12.2006 р. № 1196, Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 р. № 176, Правилами надання населенню послуг з перевезень міським електротранспортом, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2004р. № 1735 та іншими.

Відповідно до положень зазначених нормативних актів, пасажир здійснює оплату транспортних послуг за встановленим тарифом (вартістю). Тарифи та вартість проїзних квитків встановлюються відповідно до законодавства.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про автомобільний рух» передбачено, що пасажир зобов`язаний: мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення чи довідку, на підставі якої надається пільга, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - зареєструвати електронний квиток.

Безквитковий проїзд пасажира, в тому числі проїзд без реєстрації або компостування проїзного документа, а так само провезення без квитка дитини віком від семи до шістнадцяти років тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.135 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 135 КУпАП - безквитковий проїзд пасажира, в тому числі проїзд без реєстрації або компостування проїзного документа, а так само провезення без квитка дитини віком від семи до шістнадцяти років: у поїздах приміського, місцевого або дальнього сполучення - тягне за собою накладення штрафу в десятикратному розмірі від вартості проїзду; в міському транспорті - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості проїзду.

Правилами користування пасажирським транспортом у Чернівецькій міській територіальній громаді №300/18 від 07.06.2022 року передбачено, що право проїзду міським пасажирським транспортом надає відповідним чином валідований електронний або паперовий квиток разового проїзду. Валідація електронного квитка здійснюється пасажирами самостійно після входу до транспортного засобу. Окрім того, пасажир зобов`язаний завчасно до моменту отримання транспортних послуг, придбати (отримати, встановити) носій електронного квитка та поповнити його транспортний ресурс.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази надають суду учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.

За правилами ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд зазначає, що саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом його вчинення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.135 КпАП України, представником відповідача було надано відеофіксацію з місця події.

Так, на наданому суду диску наявні три відеозаписи. Відеозапис №00000-_0012В розпочинається о 09 год. 54 хв. 06 сек. та контролери перебувають на вулиці на зупинці. О 09 год. 54 хв. 22 сек. контролери заходять до маршрутного транспортного засобу.

Відео №00000-_0013В розпочинається о 09 год. 55 хв., на ньому зафіксовано як кондуктор почав перевіряти проїзні квитки. О 09 год. 56 хв. кондуктор підійшла до ОСОБА_1 , яка показала на телефоні підтвердження оплати проїзду. При цьому кондуктор повідомила ОСОБА_1 про те, що вона завжди оплачує проїзд лише при перевірці проїзних квитків, у зв`язку із чим перебуває на обліку в їхній службі контролю.

Суд звертає увагу на те, що згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.135 КпАП України за безквитковий проїзд.

При цьому, на наданому представником відповідача відеозаписі з місця події видно, що позивач надав контролеру підтвердження оплати проїзду.

Крім того, позивачем до позовної заяви було долучено роздруківку електронного квитка серії 199756820, відповідно до якого позивач здійснила оплату проїзду а міському транспортному засобі №043 (0396) 09.08.2024 року о 09 год. 54 хв. 59 сек.

Отже, на час перевірки контролером о 09 год. 56 хв. проїзного квитка у ОСОБА_1 , останньою було оплачено проїзд о 09 год. 54 хв. 59 сек. 09.08.2024 року. Тобто, ОСОБА_1 не здійснювала безквитковий проїзд.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні і беззаперечні докази наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.135 КпАП України, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 констатовано, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі N 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Пунктом 3 ч. 3ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, позов ОСОБА_1 про скасування постанови №016905 від 09.08.2024 року у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст.6, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КпАП України , ст.2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №016905 від 09.08.2024 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_5 за ст.135 КпАП України, а справу про адміністративне правопорушення відносно неї - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.