Справа № 320/26166/24
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

08 жовтня 2024 року м. Київ № 320/26166/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування індивідуального акту,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Служби у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просить:

- визнати, що представник Служби у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, вчинив дії, та зазначив в актів обстеження умов проживання від 21.07.2022 та 02.11.2022 інформацію про осіб, які проживають та мають постійне місце реєстрації за адресою АДРЕСА_1 зі слів, що суперечить інформації з офіційних документів;

- визнати акт обстеження умов проживання від 21.07.2022 року таким, до якого внесена недостовірна інформація щодо осіб, які проживають та мають постійне місце реєстрації за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнати акт обстеження умов проживання від 02.11.2022 року таким, до якого внесена недостовірна інформація щодо осіб, які проживають та мають постійне місце реєстрації за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнати лист Служби у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації таким, що складений на підставі недостовірної інформації, зокрема, з акту обстеження умов проживання від 21.07.2022.

Ухвалою суду від 11.06.2024 позовну заяву залишено без руху.

17.06.2024 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання уточненої позовної заяви, згідно якої позивачем заявлено наступні позовні вимоги:

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт, оформлений 15.06.2024 у вигляді акта обстеження умов проживання від 21.07.2022 року, до якого внесена недостовірна інформація, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт, оформлений у вигляді листа від 02.09.2022 року вих. №40-837, яким Службі у справах дітей та сім`ї, вдалося встановити місце проживання дітей, зокрема, - Зі слів ОСОБА_4 встановлено, що діти проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що і зазначено в акті.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Досліджуючи питання правомірності обраної позивачем юрисдикції розгляду та вирішення даного спору, суд зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також пунктом 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі така участь не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) може бути способом захисту цивільних прав та інтересів.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК) у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у приватноправових правовідносинах, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника таких відносин. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, які виникають, зокрема, з приводу виконання чи невиконання органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою або іншим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій і не обумовлені порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Предметом розгляду у цій справі є правомірність/неправомірність акта обстеження умов проживання від 21.07.2022 року складеного Службою у справах дітей та сім`ї та листа від 02.09.2022 року вих. №40-837, яким Служба у справах дітей та сім`ї встановила місце проживання дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що зазначене в акті обстеження умов проживання від 21.07.2022 року спростовується постановою Київського апеляційного суду від 19.04.2023 року, у справі №761/8893/22, в якій зазначено наступне, - Судом встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва видано судовий наказ від 30 червня 2022 року у справі №761/8893/22 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей.

Не погоджуючись із зазначеними вище актом та листом Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, позивач звернувся із даним позовом до адміністративного суду.

Правовий статус органів опіки та піклування, їх завдання та функції визначено, зокрема, главою 6 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), главою 19 Сімейного кодексу України (далі - СК України), Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року за № 866 (далі - Порядок № 866).

За приписами п. 3 Порядку № 866 органами опіки та піклування є виконавчі органи сільських рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Відповідно до п. 72 Порядку №866, для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву; копію паспорта; довідку з місця реєстрації (проживання): копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності); копію свідоцтва про народження дитини; довідку з місця навчання, виховання дитини; довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.

Суд вважає, що якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням суб`єкта владних повноважень, яке вона вважає неправомірним, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконним вказаних рішень та їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Спірні у цій справі правовідносини виникли з приводу реалізації та захисту особистих немайнових прав та інтересів ОСОБА_1 та його дітей, гарантованих Сімейним кодексом України.

Суд вважає, що оскаржувані рішення, а саме, акт обстеження умов проживання та лист від 02.09.2022 року вих. №40-837, яким Служба у справах дітей та сім`ї встановила місце проживання дітей хоч і прийняті суб`єктом владних повноважень, але спрямовані на реалізацію приписів сімейного законодавства та впливає, насамперед, на особисті немайнові права позивача, як батька.

Отже, оскаржувані акт та лист відповідача є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав, оскільки такий висновок не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в процесі якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, у тому числі і оспорюваних акта та листа, які не мають наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір.

На користь такого висновку свідчать положення статті 19 СК України, згідно з якими суд під час розгляду цивільної справи може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд установив, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу оспорювання сімейних прав та захисту інтересів позивача, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, оскаржувані акт обстеження умов проживання та лист, яким Служба у справах дітей та сім`ї встановила місце проживання дітей, безпосередньо не породжує певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру.

Зазначена вище правова позиція відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 352/536/17, від 06 листопада 2019 року у справі №756/4477/18 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Відповідно до частини шостої наведеної статті, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства", слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Оскільки розгляд цього спору перебуває поза межами не лише юрисдикції адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду, підстав для роз`яснення позивачеві до суду якої юрисдикції належить його вирішення немає.

Наслідки відмови у відкритті провадження в адміністративній справі визначені частиною п`ятою статті 170 КАС України.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії.

2. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) позивачу (його представнику), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Леонтович А.М.