Справа № 320/44241/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

08 жовтня 2024 року Київ № 320/44241/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Скрипка І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним і скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 22.06.2024 звернувся засобами поштового зв`язку до суду з позовом (у зв`язку з надмірним навантаженням зареєстрований 21.09.2024, автоматизований розподіл здійснено 23.09.2024) до Головного управління Національної поліції в Київській області.

Просить суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Національної поліції в Київській області від 06.04.2023 у частині визначення розміру виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб на 01.01.2023;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 99 Закону України «Про національну поліцію», виходячи з розміру прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб на 01.01.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

Адміністративний позов не відповідає вимогам процесуального закону, з огляду на таке.

У силу положень пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У позові стверджує, що 06.04.2023 затверджено висновок відповідача про призначення йому ОГД, сума якої становить 250 розмірів прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у якому прийнято рішення про виплату та нараховано 671000,00 грн. Вказана сума була виплачена позивачу двома частинами, 27.05.2023 та 31.05.2023.

Отже, станом на 31.05.2023 позивачеві було достеменно відомо про спірну виплату у розмірі, з яким він не погоджується.

Однак, лише у січні 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про незгоду із сумою виплаченої ОГД, на що отримав відповідь у формі листа від 28.02.2024.

Не погоджуючись із такою відповіддю, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою від 06.03.2024 та отримав чергову відповідь від 21.05.2024, у якій роз`яснено, що відповідь на попередню заяву позивача від 06.03.2024 була надана листом відповідача від 22.04.2024.

Вирішуючи питання щодо дотримання строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 122 Кодексу регламентовано, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із урахуванням викладеного шестимісячний строк звернення до суду у позивача розпочався з наступного дня, що йде за днем отримання ним другої частини виплати 31.05.2023, тобто з 01.06.2023 та закінчився 01.12.2023.

У той же час, позивач оскаржує висновок від 06.04.2023, шестимісячний строк на оскарження якого сплинув 09.10.2023.

Із цим позовом позивач звернувся до суду лише 22.06.2024, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Водночас, матеріали позовної заяви не містять заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин його пропуску в частині позовних вимог про визнання протиправним висновку відповідача від 06.04.2023.

Фактично позивач пов`язує порушення своїх прав отриманням листа-відповіді відповідача від 21.05.2024, відповідно до якого, на думку позивача відмовлено в перерахунку ОГД, оскільки в силу вимог статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Суд не бере до уваги доводи позивача щодо обізнаності про порушення прав з дня отримання останньої відповіді відповідача у травні 2024 року, оскільки про порушення прав щодо виплати ОГД у неналежному, на думку позивача розмірі, мало бути відомо з наступного дня після отримання спірних платежів 27.05.2023 та 31.05.2023, тому строк звернення до суду для позивача обраховується з наступного дня після отримання другої частини виплати, тобто з 01.06.2023.

Отримання позивачем листа відповідача від 21.05.2024 не може змінювати момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, з якого позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у цьому випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більше ніж через шість місяців після отримання 31.05.2023 другої частини виплати ОГД, а до суду звернувся лише 22.06.2024, тобто більше ніж через один рік із дня, коли фактично дізнався про порушення своїх прав.

Неодноразові звернення позивача із заявами до відповідача не змінюють момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, оскільки не був позбавлений одразу звернутися до суду після отримання 31.05.2023 виплати у неналежному, на його думку, розмірі.

Такі дії, як неодноразові звернення до відповідача, суд розцінює, як штучну пролонгацію строків звернення до суду.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку.

Слід зазначити, що встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У силу вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Матеріали позовної заяви не містять заяви про поновлення строку звернення до суду, а із позовної заяви судом не встановлено поважних причин його пропуску.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Скрипка І.М.