Справа № 440/11619/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 жовтня 2024 рокум. ПолтаваСправа №440/11619/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Кукоба О.О., ознайомившись з матеріалами позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 30.09.2024 надійшов позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просив:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ;

зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу пі сля укладення ним першого контракту з Міністерством оборони України у розмірі 19848,00 грн (2481,00 грн х 8); додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн за травму, отриману 10.05.2022 під час виконання бойового завдання біля селища Одноробівка Харків ської області; додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн за отримане професійне захворювання при виконанні обов`язків в зоні виконання бойового завдання, пов`я зане з Захистом Батьківщини;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при тимчасовій втраті працездатності з 17.05.2022 по 28.06.2022 та з 01.04.2023 по 29.02.2024 з урахуванням реабі літації, а також встановленням 26.03.2024 інвалідності 3 (третьої) групи;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду з розрахунку 100000,00 грн на місяць за час фактичного перебування в зоні проведення бойових дій у період з 04.07.2022 по 16.08.2022 та з 17.10.2022 по 30.10.2022;

визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 про переведен ня молодшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 з посади «лікар медичного пункту управління військової частини НОМЕР_1 » на нижчу посаду «ординатор евакуаційного відділення медичної роти управління військової частини НОМЕР_1 » та зобов`язати здійснити перерахунок та виплатити різницю у заро бітній платі, пов`язаної з переведенням з посади «лікар медичного пункту управлін ня військової частини НОМЕР_1 » на нижчу посаду «ординатор евакуаційного відділен ня медичної роти управління військової частини НОМЕР_1 » з дати незаконного пере ведення молодшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 до моменту звільнення його у запас;

зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календа рний рік служби, установлену пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціаль ний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, На ціональної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикор донної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціа льного зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової ком пенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою КМУ від 16.03.2016 №178 (зі змінами та доповненнями).

Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суддя установив, що цей спір стосується нарахування та виплати позивачу окремих складових грошового забезпечення військовослужбовця, компенсації за неотримане речове майно, одноразової грошової допомоги при звільненні.

Окрім того, позивач оскаржує наказ командира військової частини НОМЕР_1 про його переведення на нижчу посаду.

За змістом пунктів 4, 5, 8 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

А відповідно до частин четвертої, шостої статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд враховує, що позивач, посилаючись на невиплату йому одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, не надав до позовної заяви копію такого контракту, а також не зазначив про неможливість його надання.

Також позивач не надав копії наказів чи інших документів про зарахування його на військову службу до військової частини НОМЕР_1 та звільнення з військової служби, а також копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 про його переведення на нижчу посаду, правомірність якого ОСОБА_1 визначив предметом цього спору.

Відсутні у матеріалах позову й відомості про звернення до командування військової частини НОМЕР_1 з приводу нарахування та виплати окремих складових грошового забезпечення, отримання яких визначене предметом цього спору.

Надані позивачем разом з позовною заявою документи взагалі не містять жодних відомостей про виникнення публічно-правового спору між ОСОБА_1 та військовою частиною НОМЕР_1 .

Крім того, відсутність доказів прийняття позивача на військову службу, її проходження та звільнення з військової служби у військовій частині унеможливлюють з`ясування питання про дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2023 у справі №380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Отож для визначення строку звернення до суду з цим позовом слід врахувати приписи статті 233 КЗпП України.

Такий підхід відповідає висновку Верховного Суду, наведеному у постановах від 03.08.2023 у справі №280/6779/22, від 08.05.2024 у справі №600/4133/22-а, від 20.06.2024 у справі №420/29265/23.

Частиною другою статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 18.07.2022) було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).".

Тобто до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, від 06.04.2023 у справі №260/3564/22, від 25.04.2023 у справі №380/15245/22, від 07.09.2023 у справі №620/1201/23, від 20.06.2024 у справі №420/29265/23.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (рішення від 09.02.1999 №1-рп/99, від 13.05.1997 №1-зп, від 05.04.2001 №3-рп/2001), Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 (адміністративне провадження №Пз/990/4/22) дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-IX) тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

На необхідність врахування цих висновків звернув увагу Верховний Суд у постановах від 20.11.2023 у справі №160/5468/23, від 08.05.2024 у справі №600/4133/22-а, від 20.06.2024 у справі №420/29265/23.

Водночас до позовних вимог за період з 19.07.2022 слід застосовувати тримісячний строк звернення, визначений частиною другою статті 233 КЗпП України у редакції Закону №2352-IX.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12.03.2020 (постанова Уряду від 11.03.2020 №211) та закінчився 30.06.2023 (постанова Уряду від 27.06.2023 №651).

Запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 30.11.2023 у справі №160/759/23.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, суд враховує, що зазначена виплата не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19.

Враховуючи визначену правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Строки звернення до адміністративного суду визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23.06.2022 у справі №540/2001/21 та від 27.02.2023 у справі №560/8394/21.

Таким чином, строк звернення до суду з позовними вимогами про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно становить один місяць та його слід рахувати з дня, наступного за днем звільнення позивача з військової служби.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.09.2024 у справі №990/220/24 зауважила, що закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права і виклад обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть бути різними, але разом із цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних з визнанням позовної заяви прийнятною / неприйнятною

Отож позовна заява ОСОБА_1 наразі не відповідає наведеним вище приписам пунктів 3, 4, 8 частини п`ятої статті 160, частини четвертої статті 161 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Вказані недоліки можуть бути усунені шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду:

- наявних у позивача доказів на обґрунтування позовних вимог (зокрема, копій контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, наказів чи інших документів про зарахування його на військову службу до військової частини НОМЕР_1 та звільнення з військової служби, наказу командира військової частини НОМЕР_1 про переведення ОСОБА_1 на нижчу посаду) або заяви з обґрунтуванням неможливості надання цих доказів та клопотання про їх витребування у відповідача;

- заяви з обґрунтуванням дотримання строку звернення з цим позовом, а у разі його пропуску - заяви про поновлення такого строку з обґрунтуванням поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви упродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Попередити позивача, що в разі не усунення недоліків позовної заяви її буде повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та окремо не оскаржується.

Суддя Олександр КУКОБА