Справа № 240/3548/24
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №240/3548/24

адміністративне провадження №К/990/35524/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М, Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанову Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі №240/3548/24 за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського міського голови Орлюка Сергія Валерійовича, Бердичівського виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання протиправними дій, стягнення частини заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1.Визнати протиправними дії Бердичівського міського голови Орлюка С.В. , які містять ознаки мобінгу (цькування) по відношенню до нього, як першого заступника міського голови, що виражаються в:

- усуненні від виконання посадових повноважень із здійснення організаційно - розпорядчих та консультативно дорадчих функцій в непередбачений законом спосіб;

- безпідставному негативному виокремленні з колективу (не запрошення на зустрічі і наради, в яких перший заступник міського голови, відповідно до локальних нормативних актів га організаційно-розпорядчих актів брав участь та має брати участь);

- нерівній оплаті праці рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації, а саме всіма заступниками міського голови);

- безпідставному позбавленні частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень);

- необґрунтованому та нерівномірному розподілі міським головою навантаження і завдань між заступниками (включно з першим заступником), які виконують рівноцінну роботу.

Зобов`язати Бердичівського міського голову Орлюка С.В. утриматись від вчинення мобінгу (цькування) по відношенню до нього, як першого заступника Бердичівського міського голови.

2. Стягнути з Бердичівського міського голови Орлюка С.В. на його користь суму безпідставно позбавленої частини заробітної плати у формі премії, за період з 01 січня 2021 року по 01 січня 2024 року, які виникли як результат нерівної оплати за працю рівної цінності в розмірі 229897 грн 65 коп., а також суму безпідставно позбавленої премії до Дня місцевого самоврядування за 2022 рік в сумі 33818 грн та за 2023 рік в сумі 18600 грн, що в сукупності складає 282315 грн 65 коп. (двісті вісімдесят дві тисячі триста п`ятнадцять грн 65 коп.).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2024 року, відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Бердичівського міського голови Орлюка Сергія Валерійовича Бердичівський виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Бердичівського міського голови Орлюка С.В., які містять ознаки мобінгу (цькування) по відношенню до позивача.

16 вересня 2024 року позивач через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанову Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі №240/3548/24. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 вересня 2024 року визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача - Кашпур О.В., суддів: Прокопенка С.А., Уханенка С.А.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 вересня 2024 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року №1110/0/78-24 (на підставі службової записки судді-доповідача Кашпур О.В. від 30 вересня 2024 року №38501/24 щодо настання обставин, які унеможливлюють розгляд судових справ, у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_3 , який входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справ) здійснено заміну судді ОСОБА_3 на суддю Соколова В.М.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з приписами частини третьої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З матеріалів касаційної скарги встановлено, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану постанову 28 березня 2024 року, а касаційну скаргу направлено через підсистему «Електронний суд» лише 16 вересня 2024 року (майже через 6 місяців), тобто з пропуском, передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження.

Разом із касаційною скаргою скаржником подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

У вищезазначеній заяві скаржник зазначає, що відповідно до вимог статті 329 КАС України, граничний термін подання касаційної скарги на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанову Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року є 28 квітня 2024 року.

Разом з тим зазначено, що враховуючи позицію судів першої та апеляційної інстанцій, та зважаючи на їх роз`яснення, позивач 18 квітня 2024 року звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовною заявою про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення мобінгу (цькування) Бердичівським міським головою Орлюком С.В. по відношенню до першого заступника Бердичівського міського голови ОСОБА_1 за статтею 173-5 КУпАП.

При цьому, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі №274/3374/24. 02 травня 2024 року позивач звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою щодо скасування ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 квітня 2024 року у справі №274/3374/24. 22 травня 2024 року постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 квітня 2024 року залишено без змін.

Також скаржник указує про введення воєнного стану в Україні, як підставу пропуску строку.

Водночас, на думку ОСОБА_1 , граничний термін подання касаційної скарги є 22 червня 2024 року, тобто через тридцять днів після ухвалення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду про залишення без змін ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 квітня 2024 року у справі №274/3374/24.

Так, на переконання позивача, останній має право на поновлення строку на касаційне оскарження зважаючи на його послідовні дії щодо оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та у подальшому ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 квітня 2024 року.

Окрім того, 11 червня 2024 року Бердичівською міською радою прийнято рішення №1412 «Про внесення змін до рішення Бердичівської міської ради від 18 березня 2021 року №165 «Про затвердження структури та загальної чисельності апарату Бердичівської міської ради та її виконавчих органів» (зі змінами)». Даним документом прийнято рішення про скорочення 5 посад, серед яких посада позивача.

З метою захисту порушених прав, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Бреднева О.О., почав готувати документи та вчиняти дії, зокрема надсилати запити щодо отримання інформації, необхідні для підготовки та написання позовної заяви до суду. Відповідні дії почали вживатись із 13 червня 2024 року та після отримання 05 серпня 2024 року усіх відповідних матеріалів, позивач почав готувати позов до суду.

Також позивач звертає увагу на те, що він є особою з інвалідністю ІІ групи та за рекомендаціями лікарів має системно проходити призначені курси лікування для відновлення стану здоров`я.

Після прийнятого незаконного рішення щодо скорочення посади першого заступника, у позивача різко погіршився стан здоров`я, що призвело до невідкладного, незапланованого та довготривалого лікування та реабілітації.

Також вказує, що починаючи з 17 червня 2024 року по 29 серпня 2024 року позивач як особа з інвалідністю II групи перебував у відпустці за власний рахунок з метою реабілітації та відновлення стану здоров`я, що в свою чергу теж створило перешкоди до підготовки та подання позовної заяви.

Таким чином, лише 27 серпня 2024 року скаржник звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Бердичівської міської ради Житомирської області. У подальшому позивачем вживались необхідні процесуальні дії у справі №240/16098/24. Однак, до моменту подання касаційної скарги остаточне рішення у вказаній справі відсутнє.

Отже, на думку позивача, зазначені вище обставини, стосовно його незаконного скорочення вимагали значного часу на підготовку позову та заяв, а також терміновості в зв`язку з зазначеними вище обставинами.

Окрім того, позивач вказує, що у періоди з 18 березня 2024 року по 29 березня 2024 року, з 30 квітня 2024 року по 03 травня 2024 року, з 27 травня 2024 року по 31 травня 2024 року, з 17 липня 2024 року по 26 липня 2024 року, з 02 вересня 2024 року по 06 вересня 2024 року знаходився на лікуванні, що в свою чергу унеможливлювало підготовку та подання касаційної скарги у визначений законом термін.

Отже, на думку скаржника, у сукупності всі зазначені обставини не надали можливості в термін передбачений законом підготувати та подати касаційну скаргу згідно вимог чинного законодавства.

При цьому, позивач просить врахувати Наказ Голови Верховного Суду від 04 березня 2022 року, рішення Ради Суддів України від 24 лютого 2022 року та рекомендації Верховного Суду у справі №500/1912/22 щодо поновлення процесуальних строків під час воєнного стану.

Нормами КАС України передбачено, що розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється на стадії відкриття касаційного провадження на підставі касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Так, Верховним Судом встановлено, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану постанову 28 березня 2024 року, а касаційна скарга скаржником подана лише 16 вересня 2024 року.

При цьому, посилання скаржника про пропущення ним строку, у зв`язку зі зверненням до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області із новим позовом та вжиття позивачем необхідних процесуальних дій у вказаній справі не може визнаватися поважною причиною такого пропуску, оскільки звернення до суду у іншій справі не зупиняє перебіг процесуальних строків.

Окрім того, послідовні дії щодо підготовки та подання позову до суду, у зв`язку із оскарженням позивачем рішення про скорочення його посади також не зупиняє перебіг процесуальних строків, та не свідчить про поважність пропуску строку, та зважаючи також на те, що підготовка та подання позовної заяви здійснювалась не безпосередньо позивачем, а його представником. А тому у позивача була наявна об`єктивна можливість щодо самостійного оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанови Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у суді вищої інстанції.

Отже, визнати поважною причиною пропуску строку можливо лише в сукупності з іншими обставинами, обумовленими поважністю, з огляду на які цей строк було пропущено.

Стосовно посилання скаржника на наказ Голови Верховного Суду від 04 березня 2022 року та рішення Ради Суддів України від 24 лютого 2022 року, Суд зазначає, що запровадження воєнного стану є поважною причиною для поновлення процесуальних строків при умові надання доказів поважності такого пропуску.

Разом з тим, питання поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення у всіх абсолютно випадках.

Введення воєнного стану, безумовно, є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки впливає на життєдіяльність в державі в цілому. Але між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок. При вирішенні питання про поновлення процесуального строку судом не може не враховуватися, зокрема, коли збіг процесуальний строк, яким чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з касаційною скаргою.

При цьому, із заяви скаржника не вбачалось, що неможливість подання скарги у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку саме із введенням воєнного стану, а також не надано будь-яких доказів в підтвердження зазначеного.

Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 стосується введення воєнного стану в Україні, будь-яких змін щодо строків розгляду справ, інших процесуальних строків вказаний указ не містить, зміни в частині процесуальних строків до КАС України не вносились.

Окрім того, необґрунтованим є посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22. Так, у вказаній справі Суд, вирішуючи питання щодо поновлення строку, виходив з того, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджувалось копією посвідчення та був мобілізований до лав Збройних Сил України.

Щодо посилання скаржника про перебування на лікуванні у періоди з 30 квітня 2024 року по 03 травня 2024 року, з 27 травня 2024 року по 31 травня 2024 року, з 17 липня 2024 року по 26 липня 2024 року, з 02 вересня 2024 року по 06 вересня 2024 року, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити.

Так, позивачем у заяві не заперечується, що останнім днем касаційного оскарження, з урахуванням вихідних днів, є 29 квітня 2024 року, а отже посилання на періоди лікування, які очевидно були пізніше кінцевої дати оскарження судових рішень є необґрунтованим.

Також є необґрунтованим посилання скаржника на перебування у відпустці з 17 червня 2024 року по 29 серпня 2024 року, оскільки вказана обставина відбулась уже після закінчення строку на касаційне оскарження.

Отже, за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Так визнати поважною причиною пропуск строку можливо лише в сукупності з іншими обставинами, обумовленими поважністю, з огляду на які цей строк було пропущено.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Позивач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. У зв`язку з цим, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною, а отже скаржнику необхідно довести наявність об`єктивних перешкод, які не дозволили подати касаційну скаргу в строк, передбачений статтею 329 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку із наданням доказів на їх підтвердження.

За таких обставин, Верховний Суд вважає неповажними наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження та пропонує надати заяву про поновлення такого строку, де зазначити інші підстави для його поновлення разом з відповідними доказами на їх підтвердження.

Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, відповідно до правил статті 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку та надання відповідних доказів на їх підтвердження.

Керуючись статтями 329, 332 КАС України,

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними підстави пропуску строку, зазначені ОСОБА_1 на касаційне оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанови Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанову Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського міського голови Орлюка Сергія Валерійовича Бердичівський виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання протиправними дій, стягнення частини заробітної плати - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко