Справа № 360/7116/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року справа №360/7116/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року (головуючий суддя І інстанції Кисельова Є.О.), складене у повному обсязі 17 листопада 2023 року, у справі № 360/7116/21за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Маламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, з такими вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 21.08.2019 № 03;

- зобов`язати відповідача провести розрахунок пенсії позивачки, починаючи з 12.07.2018, у розмірі відповідно до ст. 27, ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши, відомий розмір заробітної плати позивачки, коефіцієнти її заробітної плати та стажу, показник середньої заробітної плати за 2016-2018 роки з проведенням розрахунку, відповідно до вимог діючого законодавства та враховуючи автоматичні масові перерахунки;

- зобов`язати відповідача виплатити всю суму недоотриманої пенсії Позивачки з 12.07.2018, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачки за виключенням отриманих сум.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що управлінням прийнято заяву про перерахунок разом із необхідними документами, однак пенсійний орган всупереч норм діючого законодавства протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується копією її паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 по справі № 360/328/19 вимоги адміністративного позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності щодо непризначення пенсії та зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком з 28.07.2016 у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області №2255/2018 від 19.07.2018 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути і прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 від 12.07.2018.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Рішенням від 21.08.2019 № 03 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 12.07.2018 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі рішення від 21.08.2019 № 03). Зі змісту вказаного рішення вбачається, що при призначення пенсії позивачу було враховано середньомісячний заробіток 0,00000, коефіцієнт стажу без врахування кратності 0.21333, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((256/100*12*)*1) 0. 21333, страховий стаж 21 рік 4 місяці 24 дні.

Представником позивача до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області направлено заяву від 05.05.2021, відповідно до якої просив: провести розрахунок боргу по пенсії за період з 12.07.2018 року з урахуванням середньомісячного заробітку, страхового стажу, віку та індексації /автоматичного перерахунку на момент виплати пенсії; виплатити суму боргу з урахуванням середньомісячного заробітку, страхового стажу, віку та індексації / автоматичного перерахунку на момент виплати пенсії; провести розрахунок компенсації втрати частини доходів на суму боргу з урахуванням індексації/автоматичного перерахунку на момент виплати пенсії; виплатити компенсацію втрати частини доходів на суму боргу з урахуванням індексації / автоматичного перерахунку на момент виплати пенсії; надіслати на нашу адресу відповідні роз`яснення, розпорядження, протоколи, розрахунки тощо, стосовно виконання судового рішення.

Листом від 12.05.2021 № 261-255/М-02/8-1216/21 повідомлено представника позивача про те, що на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №360/328/19 управлінням було повторно розглянуто заяву від 12.07.2018 року та призначено пенсію за віком ОСОБА_1 з 12.07.2018 року за наявними в управлінні документами. До загального стажу було зараховано 21 рік 4 місяці 24 дні (без врахування періоду навчання, оскільки документ, який би підтверджував даний період, до управління не надавався). Заробітна плата була обчислена за період з 01.01.1990 по 31.10.1994 та за період з 01.01.1996 по 29.02.1996 (зазначені періоди враховані нулями, оскільки після 01.07.2000 стаж роботи відсутній та довідка про заробітну плату для обчислення пенсії не надавалася).

Пенсійна виплата ОСОБА_1 з 12.07.2018 призначена відповідно до вимог діючого законодавства (копії розрахунків додаються).

Відповідно до довідки про розмір призначеної і фактично виплаченої пенсії, ОСОБА_1 була нарахована та виплачена пенсія за віком за період з 12.07.2018 по 31.10.2023 в розмірі 112125,81 грн.

Позивач, не погодившись із вищезазначеними діями відповідача, звернулась до Луганського окружного адміністративного суду за захистом свого порушеного права.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки вона не зверталась до управління із заявою встановленого зразка про призначення та виплату пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина 3 статті 25 Конституції України).

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49, другим реченням статті 51 Закону № 1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України в рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України(неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-IV щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір. Зазначені положення Закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

В пункті 3.3 рішення зазначено, що оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Таким чином, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону №1058-IV, з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися в будь-якому разі незалежно від місця проживання пенсіонера.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року зазначено, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ дійшов до висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в України, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою: статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 2.8 Порядку № 22-1 визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п. 2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку № 22-1).

Також пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі.

Аналогічний обов`язок пенсійного органу щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії регламентовані ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-ІV.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням від 21.08.2019 № 03 (яке прийнято на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №360/328/19) ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 12.07.2018 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Представником позивача до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області направлено заяву від 05.05.2021, відповідно до якої просив:

провести розрахунок боргу по пенсії за період з 12.07.2018 року з урахуванням середньомісячного заробітку, страхового стажу, віку та індексації/автоматичного перерахунку на момент виплати пенсії;

виплатити суму боргу з урахуванням середньомісячного заробітку, страхового стажу, віку та індексації / автоматичного перерахунку на момент виплати пенсії; провести розрахунок компенсації втрати частини доходів на суму боргу з урахуванням індексації/автоматичного перерахунку на момент виплати пенсії;

виплатити компенсацію втрати частини доходів на суму боргу з урахуванням індексації / автоматичного перерахунку на момент виплати пенсії; надіслати на нашу адресу відповідні роз`яснення, розпорядження, протоколи, розрахунки тощо, стосовно виконання судового рішення.

Листом від 12.05.2021 № 261-255/М-02/8-1216/21 повідомлено представника позивача про те, що на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №360/328/19 управлінням було повторно розглянуто заяву від 12.07.2018 року та призначено пенсію за віком ОСОБА_1 з 12.07.2018 року за наявними в управлінні документами, однак не надано обґрунтованого висновку щодо питань, викладених в заяві від 05.05.2021 щодо перерахунку пенсії.

Відтак, за заявою позивача від 05.05.2021, яке містило всі вимоги про фактичний перерахунок пенсії, управлінням не прийнято вмотивованого рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 7 Закону № 393/96-ВР, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Статтею 8 Закону № 393/96-ВР визначено категорії звернень, які не підлягають розгляду та вирішенню, до яких, зокрема, віднесено письмові звернення без зазначення місця проживання, не підписані автором (авторами), а також такі, з яких неможливо встановити авторство (анонімні); повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

З аналізу положень Закону №393/96-ВР випливає, що в разі надходження до органу звернення такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №815/1178/17.

З урахуванням вимог частини 2 статті 9 КАС України колегія суддів вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії, яка була скерована відповідачу 05.05.2021, та прийняти відповідне рішення згідно пенсійного законодавства.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 05.05.2021 та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення від 21.08.2019 № 03 не призведе для відновлення порушеного права позивача, оскільки ним вже була призначена пенсії, а фактично, спірним питанням даної справи є питання її обрахунку (перерахунку).

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести розрахунок пенсії позивачки, починаючи з 12.07.2018, у розмірі відповідно до ст. 27, ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши, відомий розмір заробітної плати позивачки, коефіцієнти її заробітної плати та стажу, показник середньої заробітної плати за 2016-2018 роки з проведенням розрахунку, відповідно до вимог діючого законодавства та враховуючи автоматичні масові перерахунки є передчасними, оскільки управлінням не приймалось рішення щодо цих питань.

Як є і передчасними вимоги про виплату суми недоотриманої пенсії Позивачки з 12.07.2018, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачки за виключенням отриманих сум.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року № 360/7116/21 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05.05.2021 та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко