Справа № 500/24/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/24/24 пров. № А/857/17490/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім ФИНТРЕЙД на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 500/24/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім ФИНТРЕЙД до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

місце ухвалення судового рішення м.Тернопіль
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїБаб`юк П.М.
дата складання повного тексту рішення28.05.2024
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Финтрейд" (далі - позивач) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Тернопільської митниці, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA403030/2023/000051/2 від 07.07.2023.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 500/24/24 у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що:

- позивач надав до суду повний перелік документів, що підтверджують задекларовану ним митну вартість, а суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про неподання позивачем декларації ТІ та доказів, що підтверджують вартісні та якісні показники товару та інвойсу;

- суд першої інстанції не урахував усі ЕМД, що подані раніше «ТОВ «ТД «ФИНТРЕЙД» були заблоковані митним органом, по них винесено рішення про коригування та видані картки відмови, які були предметом оскарження за наслідком якого винесені рішення про їх скасування, зокрема у справах № 500/8356/23, № 500/1494/24, № 500/726/24, 500/8356/23, 500/8168/23;

- судом не взято до уваги, що вимога про надання додаткових документів в матеріалах справи відсутня;

- законодавством України не передбачено можливості коригування митним органом митної вартості імпортованих товарів, визначеної за основним методом визначення вартості товарів, в зв`язку з тим, що декларантом при імпортуванні інших партій товару за одним й тим же контрактом раніше було самостійно обрано резервний метод визначення вартості імпортованих товарів, оскільки метод визначення митної вартості товарів в кожному випадку визначається декларантом самостійно;

- на невідповідність висновків суду з приводу коригування заявленої митної вартості, позаяк відповідач не вказав, які складові вплинули на формування саме такої вартості, не навів пояснень щодо зроблених коригувань;

- необґрунтовано та невмотивовано продовжено строк провадження у справі шляхом прийняття відповідної ухвали.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час опрацювання поданої митної декларації МД №23UA31U7 від 07.07.2023 та доданих документів на підтвердження задекларованих показників задекларованої митної вартості товару за основним методом відповідачем виявлено розбіжності, які впливають на обумовлене задеклароване значення. Також судом ураховано, що в ході проведених консультацій такі розбіжності не спростовано позивачем належними доказами та поясненнями, як наслідок суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність винесеного відповідачем рішення, яке є предметом оскарження у цій справі.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання зовнішньоекономічного договору № 2 від 03.03.2023, укладеного між компанією Господарське товариство «KAMURI VIETNAM JSM» (В`єтнам) та ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ФИНТРЕЙД" (Україна) згідно із рахунком-фактурою (інвойсом) KAM-FIT-23003 від 15.05.2023 Позивачем на митну територію України ввезено товар.

07 липня 2023 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі МД) типу ІМ40ДЕ №23UA31U7, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Мішки для пакування, полотняного переплетення зі стрічкових поліпропіленових ниток, білого кольору, з ПЕ вкладкою, один раз прошитий подвійним рядком унизу, розміром не менше 56х97см, прямокутної форми, без кришки, без логотипу: Мішки поліпропіленові: FIT-56-97-112-MW-H-PE - 176000шт. Виробник: KAMURI VIETNAM JSM; Торгова марка: нема даних; Країна виробництва: В`єтнам/ VN.»

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою Позивача до митного оформлення були подані наступні документи:

- сертифікат якості № б/н від 23.05.2023;

- пакувальний лист № KAM-FIT-23003 від 15.05.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) № KAM-FIT-23003 від 15.05.2023;

- коносамент № 69 від 21.05.2023;

- автотранспортна накладна №GI4268 від 05.07.2023;

- сертифiкат про походження товару № від 26.05.2023;

- некласифікований комерційний документ - комерційна пропозиція № PI-KAM-FIT-

23003 від 24.04.2023;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № Swift від 24.04.2023;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № Swift від 22.06.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 368 від 03.07.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця

договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 369 від 06.07.2023;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару № GI4268-1 від 06.07.2023;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 01.04.2023;

- страховий поліс № 0004549/GCN/003-KD9/HH.2.2/2023 від 18.05.2023;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 09.03.2023;

-зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 2 від 03.03.2023;

- договір про надання послуг митного брокера № МП-02/20-05-22 від 20.05.2022;

- договір (контракт) про перевезення № 1008/139 від 10.08.2022;

- договір (контракт) про перевезення № 2402/200 від 24.02.2023;

- інші некласифіковані документи специфікація № 1/003 від 05.07.2023;

- копія митної декларації країни відправлення № 30 від 15.05.2023.

Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" (далі - АСМО "Інспектор") було згенеровано форми митного контролю: "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів"; "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів".

Згідно пояснень відповідача 07.07.2023 було направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів у якій повідомлялось про не підтвердження числових значень складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось).

Позивач в доводах апеляційної скарги заперечує обставини з приводу направлення такої вимоги.

Листом від 07.07.2023 декларант повідомив митницю про те, що всі документи подані в повному обсязі.

За наслідками опрацювання поданої митної декларації МД №23UA31U7 від 07.07.2023 та перелічених документів 07.07.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403030/2023/000051/2 від 07.07.2023 у якій зазначено, що за результатами опрацювання наданих документів для підтвердження заявленої митної вартості, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:

1. подані до митного органу документи не містять інформації з приводу ціни, яка фактично була сплачена за товар;

2. надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена;

3. рахунок-фактура про надання транспортних послуг № 368 від 03.07.2023 містять посилання на договір про транспортно-експедиційне обслуговування № 1008/139 від 10.08.2022, укладений між ТОВ «Самміт Логістик» та ТОВ «Торговий дім «Финтрейд».

Відповідно до п.п. 4.1.3 А,Б Замовник (ТОВ «Торговий дім «Финтрейд») здійснює оплату наданих транспортно-експедиційних послуг протягом 3 банківських днів з моменту виставлення Експедитором (ТОВ «Саммит Логістик») рахунків, але до вивозу вантажу з порту. Банківських документів, що підтверджують сплату транспортно-експедиційних послуг до митного оформлення надано не було;

4. рахунок-фактура ПРО надання транспортних послуг № 369 від 06.07.2023 має посилання на оформлення транзитної декларації Т1, проте до митного оформлення вказаний документ наданий не був;

5. відповідно п. 3 зовнішньоекономічного договору № 2 від 03.03.2023, укладеного між ТОВ «Торговий дім «Финтрейд» та фірмою KAMURI VIETNAM JSM продавець зобов`язується поставити товар на умовах CIF Гданськ у редакції Incoterms 2010, у п. 6.3 вказаного вище договору положення Incoterms 2010 мають переважне значення при тлумаченні положень договору у разі наявності суперечностей. Одночасно, у наданому до митного оформленні інвойсі № KAM-FIT-23003 від 15.05.2023, та додатково наданій митним брокером Комерційній пропозиції №KAMFIT- 23003 від 24.04.2023 зазначено умови поставки CIF Гданськ Incoterms 2000;

6. в митні декларації країни відправлення №30 від 15.05.2023 зазначено код 63053320 в митній декларації №23UA31U7 від 07.07.2023 зазначено код УКТЗЕД .

Таким чином, відповідачем встановлено невідповідність у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Перелічені вище фактори вказують на наявність розбіжностей та не відповідностей у поданих до митного оформлення документах.

Також відповідач зазначив, що митна вартість визначена митним органом за резервним методом згідно ст. 64 МК України.

За основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо визнаної митної вартості товару згідно митного оформлення, яке вже здійснено за ЕМД від 13.06.2023 №UA100390/2023/0707469 на рівні 2,5 EUR/кг, що згідно курсу на 07.07. 2023 становить 2,7239 дол. США/кг.».

Також відповідач у названому рішенні вказав про неможливість визначення митної вартості за іншими другорядними методами через відсутність інформації.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 Митного кодексу України).

З аналізу наведених норм вбачається, що положення статті 53 Митного кодексу України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

За правилами частини шостої статті 54 Митного Кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункти 2, 5 частини другої статті 55 Митного Кодексу України).

Зазначені положення зобов`язують митний орган у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

З матеріалів справи убачається, що у поданій митній декларації №23UA31U7 від 07.07.2023 позивач в особі його декларанта зазначив:

у рядку 22 «валюта та загальна сума за рахунком» та у рядку 42 «ціна товару» ціну товару у розмірі 34056 USD, курс валюти 36,5686 (рядок 23);

у рядку 12 «відомості про вартість» позивач вказав суму 1355620,73;

у рядку 33 «код товару» позивач зазначив 63053390.

На підтвердження задекларованої митної вартості надав митному органу перелік документів приведений у розділі ІІІ цієї постанови, однак відповідач не підтвердив задекларовані значення митної вартості з підстав зазначених в оскаржуваному рішенні про що зазначено вище.

Щодо доводів скаржника про те, що матеріали справи не містять вимоги відповідача про надання додаткових документів, то колегія суддів вказані доводи відхиляє, позаяк матеріали справи (а.с. 92-93) містять відомості щодо направлення митницею 07.07.2023 уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимоги на надання додаткових документів (скріншот електронного повідомлення надавався до відзиву на позовну заяву) наступного змісту:

«Початок консультації з митним органом: У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось).

Прошу відповідно до ч. 2 ст 53 МКУ надати документи:

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- у разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи:

ь каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

ь копію митної декларації країни відправлення;

ь висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою

ь експертною організацією.

Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.»

Дану вимогу уповноважена особа декларанта (позивача) отримала 07.07.2023 о 11 год. 17 хв., що підтверджується скріншотом розділу «Повідомлення декларанту» АСМО Інспектор, який також додано до відзиву на позовну заяву.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що 07.07.2023 позивач направив до Тернопільської митниці лист, в якому зазначив: «На Ваше Повідомлення по МД №23UA31U7 від 07.07.2023 інформую Вас, що додаткові документи підтверджуючі митну вартість задекларованого по даній МД надані в повному обсязі».

Щодо доводів скаржника з приводу приведеної відповідачем підстави про неможливость підтвердження визначеної позивачем митної вартості імпортованого товару у зв`язку з тим, що відповідно п. 3 зовнішньоекономічного договору № 2 від 03.03.2023, продавець зобов`язується поставити товар на умовах CIF Гданськ у редакції Incoterms 2010, у п. 6.3 вказаного вище договору положення Incoterms 2010 мають переважне значення при тлумаченні положень договору у разі наявності суперечностей, а у наданому до митного оформленні інвойсі № KAM-FIT-23003 від 15.05.2023, та додатково наданій митним брокером Комерційній пропозиції №KAMFIT- 23003 від 24.04.2023 зазначено умови поставки CIF Гданськ Incoterms 2000, то колегія суддів відхиляє вказану підставу, як таку що впливає на підтвердження митної вартості товару, позаяк відповідач не привів жодних логічних обґрунтувань, як значення правил Incoterms 2010 та Incoterms 2000 у спірній ситуації вплинуло на визначення складових митної вартості імпортованого товару.

Стосовно ж доводів скаржника, щодо приведених відповідачем підстав щодо неможливості підтвердження визначеної позивачем митної вартості імпортованого товару у зв`язку:

-з ненаданням до митного оформлення банківських документів, що підтверджують сплату транспортно-експедиційних послуг, наявність яких передбачена відомостями рахунку-фактури про надання транспортних послуг № 368 від 03.07.2023, який містять посилання на договір про транспортно-експедиційне обслуговування № 1008/139 від 10.08.2022, укладений між ТОВ «Самміт Логістик» та ТОВ «Торговий дім «Финтрейд» та який у свою чергу передбачає оплату позивачем наданих транспортно-експедиційних послуг протягом 3 банківських днів з моменту виставлення Експедитором (ТОВ «Саммит Логістик») рахунків, але до вивозу вантажу з порту;

- з тим, що рахунок-фактура про надання транспортних послуг № 369 від 06.07.2023 містить посилання на оформлення транзитної декларації Т1, проте до митного оформлення вказаний документ наданий не був, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, серед іншого зобов`язаний:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Отож, до митної вартості товару включаються витрати в тому числі і пов`язані з транспортуванням товару, до яких належить і витрати по наданню транспортно-експедиційних послуг.

Приймаючи до уваги умови договору про транспортно-експедиційне обслуговування №1008/139 від 10.08.2022, укладеного між ТОВ «Самміт Логістик» та ТОВ «Торговий дім «Финтрейд» та рахунку-фактури про надання транспортних послуг № 368 від 03.07.2023 (у яких зазначено що вартість транспортно експедиційних послуг підлягає сплаті позивачем на протязі протягом 3 банківських днів з моменту виставлення Експедитором (ТОВ «Самміт Логістик» рахунку, але до вивозу вантажу з порту), колегія суддів приходить до висновку, що на момент подання названої митної декларації 07.07.2023 року, позивач зобов`язаний був володіти платіжними документами про понесення витрат з надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення імпортованого товару і такі платіжні документи повинні бути подані митному органу для підтвердження складових митної вартості товару. Натомість позивач таких документів митному органу не надав.

Крім того позивач не довів належними доказами, факту подання ним до митного оформлення транзитної декларації Т1, про яку зазначено у рахунку -фактурі про надання транспортних послуг № 369 від 06.07.2023 та не довів, що відсутність такої декларації не впливало та не збільшувало розмір понесених позивачем витрат по транспортному переміщенню товару до митної території України, які мали б бути включені ним до митної вартості товару.

Відносно ж доводів скаржника щодо приведеної відповідачем підстави з приводу неможливості підтвердження визначеної позивачем митної вартості імпортованого товару у зв`язку з виявленою розбіжністю, яка полягає в тому, що в митній декларації країни відправлення №30 від 15.05.2023 зазначено код товару 63053320, а в митній декларації поданій позивачем №23UA31U7 від 07.07.2023 зазначено код УКТЗЕД , то колегія суддів зазначає наступне.

Дослідивши наявні у матеріалах справи зовнішньоекономічні договори, рахунки та інвойси, та інші документи, які були надані позивачем митному органу та за якими сторонами узгоджено поставку товару та його вартість, колегією суддів установлено, що вказані документи не містять відомостей стосовно коду товару, який є предметом поставки за переліченими первинними та договірними документами.

На переконання колегії суддів розбіжність між класифікацією вивезеного товару з країни походження (поставки) та класифікацією фактично ввезеного позивачем товару на митну територію України напряму впливає на визначення числового значення митної вартості, позаяк різний товар має різну вартість, а долучені до митної декларації зовнішньоекономічні договори, рахунки та інвойси та інше не містять відомостей щодо класифікації товару згідно УКТЗЕД та не доводять обставин з приводу того, що визначена договірна вартість на товар за кодом 63053320 є одночасно вартістю товару з код УКТЗЕД .

При цьому, позивач не надав ні відповідачу, ні суду жодної із інстанцій жодних логічних пояснень та доказів з яких убачалося, що вивезений товар за кодом 63053320 з країни походження (поставки) та фактично ввезений позивачем товар, що задекларований УКТЗЕД є одним і тим же товаром, на який сторонами узгоджено його вартість за наданим до митної декларації №23UA31U7 від 07.07.2023 зовнішньоекономічним договором №2 від 03.03.2023 та доданими до нього інвойсами та рахунками.

При цьому, колегія суддів звертає увагу позивача, що ні під час звернення з позовною заявою, ні під час звернення з апеляційною скаргою позивач не надав суду жодних обґрунтованих розрахунків та достовірних відомостей про складові визначеної ним митної вартості, які базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються логічному обчисленню.

Позивач взагалі не спромігся привести розрахунок задекларованої ним митної вартості товару та вказати з яких платежів, перелічених у частині 10 ст. 58 МК України вона складається та на підставі яких первинних документів ним визначено таку митну вартість.

За приведених обставин колегія суддів відхиляє доводи скаржника про помилковість висновку суду першої інстанції з приводу неподання позивачем доказів, що підтверджують митну вартість товару та спростовують виявлені відповідачем розбіжності.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає слушним приведені доводи відповідача стосовно того, що вище виявлені розбіжності у своїй сукупності можуть впливати на складові митної вартості імпортованого товару.

Як наслідок, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та доводами відповідача, що вище виявлені митним органом розбіжності призвели до виникнення обґрунтованих сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості фактично ввезеного товару, і такі розбіжності не були спростовані позивачем ні в ході консультацій з митним органом ні в ході розгляду справ, як в суді першої так і апеляційної інстанцій.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку про правомірність прийняття відповідачем рішення щодо коригування митної вартості за вказаною декларацією.

Поряд із цим колегія суддів звертає увагу скаржника, що ні в позовній заяві, ні у апеляційній скарзі, позивач не надав жодного спростування мотивам оскаржуваного рішення, а зазначені підстави позову та апеляційної скарги є лише загальними та не спростовують правомірності рішення Тернопільської митниці.

Як наслідок, суд першої інстанції та відповідач дійшли правильного висновку про неможливість застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту відповідно до положень частин 2 та 21 статті 58 Митного кодексу України, позаяк відсутні належні відомості, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, а перелічені вище фактори вказують на наявність розбіжностей що впливають на митну вартість товару.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з приводу того, що відповідач не мав законних підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів.

З матеріалів справи убачається, що митна вартість визначена митним органом за резервним методом згідно ст. 64 МК України, при цьому відповідач належно обґрунтував неможливість визначення митної вартості за іншими другорядними методами через відсутність інформації. За основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо визнаної митної вартості товару згідно митного оформлення, яке вже здійснено за ЕМД від 13.06.2023 №UA100390/2023/0707469 на рівні 2,5 EUR/кг, що згідно курсу на 07.07. 2023 становить 2,7239 дол. США/кг.».

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Таким чином, визначення відповідачем митної вартості проведено у порядку передбаченому ч.1 та 2 ст. 64 МК України.

Колегією суддів також відхиляються доводи апеляційної скарги щодо безпідставного не урахування судом першої інстанції позиції суду, відображеній у справах № 500/8356/23, № 500/1494/24, № 500/726/24, 500/8356/23, 500/8168/23, позаяк фактичні обставини у вказаних справах щодо виявлених розбіжностей та цієї справи є відмінними, а як наслідок висновки у вказаних справах не є застосовуваними до даних спірних правовідносин.

Крім того, суд зазначає, що доводи скаржника стосовно необґрунтованого та невмотивованого продовження строку провадження у справі шляхом прийняття відповідної ухвали не спростовують виявлені відповідачем розбіжності та не підтверджують задекларовані позивачем показники митної вартості, а як наслідок такі доводи не впливають на зміст судового рішення по суті спору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім ФИНТРЕЙД залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 500/24/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос