Справа № 280/6655/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Справа № 280/6655/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Вельможко Анни Ігорівни (вул. Яценка, буд. 4-а, оф. 42, м. Запоріжжя, 69020), до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, 36014), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2024 засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника адвоката Вельможко Анни Ігорівни, до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач,), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача у закладі з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 21.11.2006 по 16.04.2008, з 21.11.2022 по 31.12.2023 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати відповідач зарахувати періоди роботи позивача у закладі з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 21.11.2006 по 16.04.2008, з 21.11.2022 по 31.12.2023 до його страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим перерахувати йому пенсію за віком з 01.01.2024.

Крім того, просить залучити до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, стягнути на користь позивачки судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Враховуючи, що у періоди з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 21.11.2006 по 16.04.2008, з 21.11.2022 по 31.12.2023 він працював у Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, то має право на зарахування зазначеного стажу для визначення розміру пенсії у подвійному розмірі.

Ухвалою від 23.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа, ГУ ПФУ в Запорізькій області).

Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

02.08.2024 засобами системи «Електронний суд» від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких пенсійний орган посилається на те, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Отже, правом на пільгове обчислення страхового стажу користуються особи, які працювали у закладах визначених ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до 01.01.2004 року. З 01.01.2004 стаж обчислюється в одинарному розмірі - за даними системи персоніфікованого обліку. В зв`язку з чим вважає вимоги позовної заяви не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість.

02.08.2024 засобами системи «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що положення статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як до 1 січня 2004 року, так і після, застосовуються лише для визначенні права на призначення пенсії за вислугу років, а не визначення страхового стажу на пільгових умовах. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії періоди роботи після 1 січня 2004 року зараховуються на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Позивачу з 02.11.2006 призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику охорони здоров`я.

01.01.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Заява опрацьовувалася за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Полтавській області.

За результатами розгляду заяви позивача з 01.01.2024 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та проведено перерахунок пенсії, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2024 по справі №280/2197/24 було зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області призначити з 01.01.2024 ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2021, 2022, 2023 роки, виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набрало законної сили 18.06.2024.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2024 у справі №280/2197/24 відповідач 26.06.2024 призначив позивачу з 01.01.2024 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2021, 2022, 2023 роки, проте не зарахував періоди його роботи у закладі з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 21.11.2006 по 16.04.2008 та з 21.11.2022 по 31.12.2023 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку заявленим вимогам суд зазначає, що спірні правовідносини виникли з питання зарахуванню у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення,» періодів роботи після 01 січня 2024 року (дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно із абз. 7 ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу», заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_1 надавалась ним при зверненні за призначенням пенсії та містить записи №21-28, 40-41 згідно із якими він з 02.12.2002 по 01.11.2006, з 21.11.2006 по 16.04.2008, з 21.11.2022 по 31.12.2023 працював у Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради.

Зауважень щодо вказаних записів відповідач не має.

Крім того, довідкою КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 29.12.2023 №431, №431/1 підтверджуються спірні періоди роботи позивача у закладі з надання психіатричної допомоги.

Також у довідці зазначено, що на підставі статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стаж роботи в психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується в подвійному розмірі.

За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи в психіатричних закладах охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі №214/3705/17, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ураховуючи встановлені обставини справи, суд висновує про наявність порушення прав позивача з боку відповідача щодо відмови у зарахуванні періодів з 02.12.2002 по 01.11.2006, з 21.11.2006 по 16.04.2008, з 21.11.2022 по 31.12.2023 в психіатричних закладах охорони здоров`я у подвійному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 квітня 2023 року по справі №160/14078/22 (провадження №К/990/11823/23).

Відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на те, що позивач у періоди з 02.12.2002 по 01.11.2006, з 21.11.2006 по 16.04.2008, з 21.11.2022 по 31.12.2023 працював в психіатричних закладах охорони здоров`я, суд висновує про наявність протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Полтавській області щодо незарахування ОСОБА_1 у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону «Про пенсійне забезпечення», зазначених періодів.

Щодо інших доводів відповідача та третьої особи, то в даному випадку суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) заява №18390/91; пункт 29).

Інші доводи пенсійних органів не впливають на суть спору, а отже не потребують детальних відповідей.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн., який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким вчинена протиправна бездіяльність, а саме ГУ ПФУ в Полтавській області.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Вельможко Анни Ігорівни (вул. Яценка, буд. 4-а, оф. 42, м. Запоріжжя, 69020), до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, 36014), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у закладі з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 21.11.2006 по 16.04.2008, з 21.11.2022 по 31.12.2023 у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 у закладі з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 21.11.2006 по 16.04.2008, з 21.11.2022 по 31.12.2023 до його страхового стажу у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим перерахувати йому пенсію за віком з 01.01.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «08» жовтня 2024 року.

Суддя Р.В. Кисіль