Справа № 320/27515/24
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження процесуального строку в адміністративній справі

03 жовтня 2024 року №320/27515/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, третя особа Головне управління ДПС у Полтавській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної податкової служби України (адреса Львівська пл.8, м. Київ, 04053, ), третя особа Головне управління ДПС у Полтавській області (адреса 36000, Полтавська область, м. Полтава, вул. Європейська, 4, код ЄДРПОУ ВП 44057192), в якому просить суд податкові повідомлення-рішення Державної податкової служби України в особі її філії (відокремленого підрозділу) Головного управління ДПС у Полтавській області від 06.12.2023 №1-1620-UA0098362, від 06.12.2023 №1-1620-UA0098362 та від 06.12.2023 №1-1620- НОМЕР_1 визнати протиправними та скасувати.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, третя особа Головне управління ДПС у Полтавській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення була залишена без руху.

Зазначеною ухвалою суду позивачеві пропонувалося усунути недоліки позовної заяви шляхом конкретизації суб`єктного складу сторін по справі та вимог до них та надання відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін та інших учасників справи.

03.10.2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Згідно з зазначеною заявою, позивач вважає, що суб`єктний склад сторін та вимог до них зазначені коректно.

Відповідне ствердження позивач мотивує тим, що третя особа (Головне управління ДПС у Полтавській області) є філією відповідача-юридичної особи, а тому її керівник діє в межах повноважень, визначених довіреністю відповідача (ч.4 ст.95 Цивільного кодексу України). Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (ч. 1 ст. 239 Цивільного кодексу України), тобто прийняті представником відповідача ППР, що б там не було написано, впливають на права відповідача. Відповідач є центральним органом виконавчої влади, а третя особа його територіальним органом, а відповідно до абзацу третього частини першої статті 21 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись, ліквідовуватись, реорганізовуватись керівником центрального органу виконавчої влади як структурні підрозділи апарату центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який, спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, та Кабінетом Міністрів України.

Розглядаючи відповідну заяву суд зазначає наступне.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Отже, відповідачем у публічно-правовому спорі може бути не лише орган зі статусом юридичної особи.

Так, відповідачем також можуть бути посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства та орган державної влади без статусу юридичної особи.

Головне управління ДПС у Полтавській області є органом державної влади без статусу юридичної особи, а саме відокремленим підрозділом Державної податкової служби України та його територіальним органом, який наділений самостійно приймати рішення, що породжують юридичні наслідки для суб`єктів приватного права.

У оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях зазначено найменування контролюючого органу, який приймав таке рішення та його місцезнаходження: Головне управління ДПС у Полтавській області, м. Полтава, вул. Європейська, 4.

Відтак суд вдруге констатує, що зміст заявлених позовних вимог не відповідає визначеному позивачем суб`єктному складу учасників процесу, оскільки позовні вимоги звернуті до Головного управління ДПС у Полтавській області (оскільки саме даний субєкт публічного права приймав оскаржуване рішення), водночас у якості відповідача визначено Державну податкову службу України, яка не приймала оскаржувані рішення.

В силу положень статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд зобов`язаний вирішити публічно-правовий спір із належними його учасниками. Супутніми правозастосовними орієнтирами постають принципи верховенства права, юридичної визначеності згідно зі статтею 3, частиною першою статті 8 Конституції України; підпунктом 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 N 15-рп/2004; рішеннями Європейського суду з прав людини у справах "Bellet v. France", "L. та V. проти Австрії", "S. L. проти Австрії", "Брумареску проти Румунії" (§ 61), "Голдер проти Сполученого Королівства", "Мушта проти України", "Пономарьов проти України" (§§ 47, 52), "Функе проти Франції". При цьому неналежним позивачем потрібно вважати особу, якій не належить відповідне право вимоги, а неналежним відповідачем - особу, що не повинна відповідати за адміністративним позовом.

При цьому, суд не в праві вирішувати за позивача який суб`єкт владних повноважень має відповідати за даним позовом, а також суд не може за власною ініціативи залучати до справи співвідповідача або іншого відповідача, оскільки відповідно до частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, таке право у суду виникає після надання позивачем відповідної згоди.

Також суд звертає увагу позивача на положення частини п`ятої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Union Alimentaria Sanders S. A. v. Spain" розтлумачено обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права. Диспозитивність прав учасників судового процесу та їхніх представників зумовлює заборону зловживання ними, зокрема, в аспекті "підривних" ("руйнівних") діянь із метою скасування прав і свобод (із урахуванням рішень Європейського суду з прав людини у справах "Engel and Others v. the Netherlands", "Lawless v. Ireland", "Michael Kuhnen v. Germany", "Preda and Dardari v. Italy", "Refah Partisi and Others v. Turkey", "Witzsch v. Germany", "Z'danoka v Latvia").

Також статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Водночас при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

З метою забезпечення повного та об`єктивного розгляду справи, дотримання балансу між змагальним та інквізиційним (розшуковим) процесом, здійснення ефективного обрання способу судового захисту, враховуючи, що позивач обізнаний про належний склад учасників процесу суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку на усунення недоліків позовної заяви та зобов`язання позивача надати суду уточнену позовну заяву, яка відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, з визначенням суб`єктного складу осіб, які мають відповідати за цим позовом або привести позовні вимоги у відповідність до вже раніше визначеного суб`єктного складу учасників процесу.

Також суд звертає увагу, що принцип змагальності, передбачений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, стосується активної поведінки зацікавлених осіб, що беруть участь у справі. Йдеться про реалізацію їхніх матеріальних і процесуальних прав задля впливу на результат розгляду та вирішення справи в межах адміністративного процесу з метою захисту законних прав та інтересів

Принцип диспозитивності пов`язаний з розглядом і вирішенням адміністративного спору з ініціативи зацікавлених осіб в обсязі заявлених сторонами вимог по суті спору.

Частиною 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом, зокрема, з ініціативи суду.

З урахуванням викладеного суд, з метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого підходу у вирішенні питання щодо можливості розгляду адміністративного позову судом, вважає за доцільне, згідно з частиною 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, продовжити позивачеві на п`ять днів строк для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом подання до суду уточненої позовної заяви (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи та один для суду), яка відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, з визначенням суб`єктного складу осіб, які мають відповідати за цим позовом або привести позовні вимоги у відповідність із уже визначеним суб`єктним складом.

Суд звертає увагу на те, що первинним є припущення про відповідність дійсності повідомлених позивачем обставин у справі про рішення чи діяння відповідача - суб`єкта владних повноважень і про порушення ним прав, свобод і законних інтересів позивача. У межах реалізації процедури доказування суб`єкт владних повноважень може спростувати таку не абсолютну презумпцію своєї винуватості.

Водночас, із метою дисциплінування учасників судового розгляду добросовісно ставитися до своїх процесуальних обов`язків суд не вправі постановляти рішення на основі припущень.

По суті, при ствердженні про конкретну обставину особа повинна підтвердити її доказами.

У випадку ненадання таких доказів без поважної причини (коли не існувало об`єктивної неможливості своєчасно надати доказ) судове рішення ґрунтуватиметься, у першу чергу, на доказах, які підтверджують обставини, на які посилаються інші учасники судового процесу. Відтак, існує високий ступінь вірогідності незадоволення інтересів особи, яка не виконує обов`язок доказування.

Крім цього, суд звертає увагу на інший аспект, а саме, категорія таких справ розглядається у спрощеному провадженні без виклику учасників процесу, що позбавляє суд під час розгляду справи з`ясувати додаткові обставини задля забезпечення повного та об`єктивного розгляду справи.

Також суд зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Керуючись статтями 121, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 на п`ять днів строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) позивачу (його представнику), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.