Справа № 320/15038/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року № 320/15038/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

до суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (ДПС, податковий орган, контролюючий орган).

Просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 19.12.2023 № 1 на суму 98600, 12 грн.

Ухвалою від 10.04.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що обставини, встановлені в акті перевірки, не відповідають дійсності, а констатовані порушення є надуманими та передчасними. Також вказала на те, що не була ознайомлена із доповідною запискою, яка слугувала підставою проведення перевірки. Звертала увагу, що в наказі про призначення перевірки відсутні конкретні підстави для проведення перевірки, а у доповідній записці не зазначено жодної об`єктивної інформації про порушення конкретно позивачем законодавства про обіг підакцизних товарів. Пояснила, що вважає недостатнім для проведення фактичної перевірки платника податків зазначення номера підпункту статті Податкового кодексу. Підкреслювала, що касир (адміністратор), яка проставила підпис у направленні, а також якій вручався запит про надання документів і наказ про проведення перевірки не є представником платника податків. Наголошували, що хоча касиром магазину і було допущено представників контролюючого органу, однак через це платник був позбавлений права на захист і права знати на підставі якої інформації та від кого проводиться перевірка, не надано час для залучення адвоката для участі у перевірці. Також вказувала, що документ на підтвердження залишку товару наданий касиром у день проведення перевірки і є помилковими, таблиця і акт перевірки підписані, на її думку, не представником платника податку, а час у фіскальному чеку на придбання сигарет і акті про початок перевірки може свідчити також про порушення порядку проведення перевірки.

Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову. Стверджували правомірність проведення перевірки, вказав на наявність підстав для цього. Зазначали, що пред`явлення направлення і наказу на проведення фактичної перевірки здійснюється платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника, зокрема його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції. Наголосили на факті порушення позивачем вимог у частині реалізації підакцизних товарів за ціною, вищою за максимальну роздрібну ціну, і підтвердженні цього порушення належними доказами.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, місцезнаходження якої: АДРЕСА_1 . Основним видом її економічної діяльності є: 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах. Також має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями з терміном дії з 02.04.2023 по 02.04.2024 і ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами з таким же терміном дії.

У період з 22.11.2023 по 01.12.2024 проведено фактичну перевірку господарської одиниці - магазину за адресою: АДРЕСА_2 - суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Перевірку проведено посадовими особами відповідача на підставі наказу від 18.10.2023 №5114-п (а.с.15-18) і направлень від 22.11.2023 №21513/26-15-09-01 і №21512/26-15-09-01 (а.с.19-20).

У наказі від 18.10.2023 №5114-п вказано, що його прийнято на підставі підпунктів 19-1.1.4, 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1 статті 19, підпунктів 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8, 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11, 20.1.12, 20.1.13 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 69.2 підрозділу 10 розділу 20 «Перехідні положення» Податкового кодексу України (а.с.15-18).

Крім того, обґрунтуванням проведення перевірки у наказі вказано доповідну записку управління контролю за підакцизними товарами від 16.10.2023 №3963/26-15-09-01-09.

Судом досліджено таку доповідну записку (а.с.78,33-34), з її змісту вбачається, наявність листів Національної поліції ГУ у м. Києві від 01.08.2023 та від 13.09.2023, скарги і звернення фізичних осіб із зазначенням прізвищ, номерів і дат тощо. Темою зазначено здійснення функцій, визначених законодавством, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Перевірку здійснено в присутності ОСОБА_2 , адміністратора (касиру) магазину.

Як вбачається з наказу ФОП ОСОБА_1 №6-К від 05.06.2023, ОСОБА_2 прийнято на посаду касиру торгівельного залу з 06.06.2023 (а.с.30).

У направленні про проведення перевірки міститься власноручний запис адміністратора (касиру) магазину ОСОБА_2 (а.с.19-20), яким вказано про вручення їй 22.11.2023 о 14:35 направлення від 22.11.2023 на проведення перевірки, пред`явлено службове посвідчення та вручено копію наказу від 18.10.2023 про проведення 22.11.2023 фактичної перевірки, запис скріплено підписом.

Як вбачається з запиту про надання документів від 22.11.2023, висловлено прохання надати наступні документи (а.с.25)

- копію наказу про призначення на посаду (або трудового договору) посадових (службових) осіб суб`єкта господарювання (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції);

- копію свідоцтва на право власності чи договору оренди приміщення, де здійснюється торгівельна діяльність суб`єкта господарювання;

- копії ліцензій на право здійснення роздрібної (оптової) торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами;

- копії видаткових накладних на алкогольну продукцію та тютюнові вироби та договори постачання, ТТН;

- залишки (бухгалтерську довідку) наявних алкогольних та тютюнових виробів станом на 22.11.2023 у магазині за адресою АДРЕСА_2 .

Тут же вказано, що для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання пояснень та документів щодо фактів, викладених в акті (довідці), підписання протоколу про адміністративне правопорушення тощо посадовим (службовим) особам суб`єкта господарювання (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) пропонується прибути до управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у м. Києві за відповідною адресою 27.11.2023 о 10:00.

Також попереджено, що у разі неявки перерахованих осіб акт (довідка) фактичної перевірки буде надісланий на податкову адресу суб`єкта господарювання.

ОСОБА_2 22.11.2023 проставила свій підпис на такому запиті.

За результатами перевірки складено акт від 01.12.2023 №79933/Ж5/26-15-09-01/ у висновках якого констатовано: порушення статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (а.с.70-71).

У описовій частині акту деталізовано порушення, зокрема, факт реалізації сигарет «Winston Silver», маркованих МАП (ТВЗФ 22/4 16 ААШТ 053047) за ціною 90 грн. 00, що підтверджується фіскальним чеком ПРРО від 22.11.2023 №G_ziJSy3zM та письмовими поясненнями адміністратора ОСОБА_2 . Максимальна ціна, яка зазначена на пачці, складає 79,05 коп. за пачку (ціна з урахуванням 5% місцевого акцизного податку і становить 83 грн).

Також у ході проведення перевірки здійснено зняття залишків тютюнових виробів, які були наявні у магазині ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 на момент перевірки та встановлено, що загальна вартість товару складає 98600,12 грн. (а.с.27-29).

Акт підписано без зауважень від суб`єкта господарювання ОСОБА_3 за довіреністю 01.12.2023 (а.с.71).

Судом досліджені викладені власноручно письмові пояснення ОСОБА_2 від 22.11.2023, де вона вказала, що у ході проведення перевірки вона здійснила продаж пачки цигарок «Winston Silver», яка «обклеєна» маркою акцизного податку серії ААШТ 053047 за ціною 90 грн. 00, МРЦ на пачці вказано 79,05 грн., на що видано фіскальний чек (а.с.26).

Засвідчений примірник названого фіскального чеку №G_ziJSy3zM на суму 90,00 грн. від 22.11.2023 (14:43, картка) міститься у матеріалах справи і досліджений судом (а.с. 31-32), також наявне фото пачки сигарет «Winston Silver» із маркою акцизного податку ТВЗФ 22/4 16 ААШТ 053047 (а.с.31-32)

Також судом досліджено інформацію в табличному вигляді під назвою «Залишок тютюнових виробів, які знаходяться в магазині за адресою: АДРЕСА_2 », що засвідчено ОСОБА_2 22.11.2023 (а.с.27-31), у відповідності до якої на відповідну дату залишок тютюнових виробів у загальній сумі становить 98600,12 грн.

На підставі акта перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 19.12.2023 № 1, яким нараховано 98600 грн. штрафних санкцій (а.с.12-14) за порушення статті 11.1 Закон України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Докази подання заперечення на акт перевірки, як і надання документів і присутність на складанні документу за результатами перевірки (куди запитом про надання документів запропоновано було з`явитися позивачу) - відсутні.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (Податковий кодекс, Кодекс, ПК України).

Згідно приписів пункту 109.1 статті 109 Кодексу податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

У відповідності із пунктом 109.2 статті 109 Податкового кодексу порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

За нормами статті 112 Кодексу особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності. У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення.

За визначенням у підпункті 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За правилами підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з такої підстави (що мало місце у випадку, який розглядається) - 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

За приписами пункту 80.7 статті 80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Як закріплено у пункті 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

За положеннями пункту 86.1 статті 86 результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

За нормами пункту 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

За змістом пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України, визначає Закон України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (Закон №481/95-ВР).

За нормами статті 11-1 Закону №481/95-ВР встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби, тютюн, промислові замінники тютюну наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати.

Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт.

За визначенням у підпункті 14.1.106 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни. Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються для тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Встановлені виробником або імпортером максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) повинні наноситися на споживчу упаковку таких товарів разом з датою їх виробництва (пункт 220.11 статті 220 ПК України).

За змістом статті 17 Закону №481/95-ВР порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального, тютюнової сировини посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

роздрібної торгівлі тютюновими виробами, тютюном, промисловими замінниками тютюну, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на такі товари (продукцію), встановлених виробниками/імпортерами таких тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, збільшеними на суми акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами (продукцією), - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, але не менше 10000 гривень.

Стосовно наявності підстав для проведення перевірки суд враховує таке.

У постанові від 26.03.2024 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №420/9909/23 (адміністративне провадження № К/990/67/24) виклав наступну позицію:

«Єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації - «яка свідчить про можливі порушення» - дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.

Верховний Суд у складі Судової палати вважає, що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

З огляду на викладене, Судова палата акцентує увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Реалізуючи мету, з якою ця справа розглядається у складі Судової палати, Верховний Суд формулює такий правовий висновок, який має забезпечити єдині підходи до оцінки правомірності наказів про призначення фактичних перевірок. У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним».

З урахуванням викладеного, суд приходить до таких висновків.

Таким чином, зазначення конкретних порушень платником законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи у наказі про проведення фактичної перевірки, так само і деталізація і зміст обставин, не вимагається нормами ПК України. Крім того, відсутні підстави вважати, що у розумінні підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України і отримана контролюючим органом інформація на стадії призначення перевірки обов`язково має містити достовірні підтвердження того, що платником податків вже скоєно конкретне порушення.

Суд констатує, що наявна та/або отримана контролюючим органом інформація має вказувати на обставини, які дають обґрунтовані підстави вважати, що платник податків з високою імовірністю може порушувати вимоги податкового законодавства у певній сфері. Саме для перевірки дійсної наявності порушень і призначається перевірка.

У випадку, який розглядається, наказ про проведення перевірки містить посилання як на приписи Податкового кодексу, так і на доповідну записку (наявна в матеріалах справи, досліджена судом, містить інформацію, зокрема, про звернення фізичних осіб, органів Нацполіції тощо), її реквізити, що є мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки. Відповідно, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства, як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним.

При цьому, підставою для визнання наказів контролюючого органу або наслідків його реалізації протиправними є не будь-які недоліки, а лише ті, які є істотними і суттєво вплинули на реалізацію прав платника податків.

Так само суд оцінює відповідну доповідну записку як отримання інформації в розумінні передбаченої підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактичної підстави.

Таким чином, позивач помилково вважає протиправним проведення перевірки у випадку, який розглядається.

Стосовно решти доводів, суд зазначає таке.

Твердження про невручення наказу і направлення на проведення перевірки безпосередньо позивачу або ж його представнику, ненадання часу для залучення адвоката у досліджуваному випадку не відповідає встановленим судом обставинам.

Так, наказ і направлення вручені особисто касиру (адміністратору) ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 на відповідному суб`єкті господарювання, така особа є особою, яка фактично проводить розрахункові операції, працевлаштована касиром у магазині, де проводилась перевірка, і у відповідності до положень Податкового кодексу є належною для вручення відповідних документів особою.

Судом враховується, що така особа отримала документи про проведення перевірки, проставила свій підпис про це, надала письмові пояснення у ході перевірки.

Також суд звертає увагу на правила проведення фактичної перевірки, специфікою якої є її проведення без попередження платника податків.

До того ж, суд наголошує, що для надання пояснень, документів щодо фактів, викладених у акті перевірки, платнику податків було запропоновано прибути до управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС на конкретну дату і час (а.с.25), однак, докази того, що позивач скористалась таким правом - відсутні, так само не надані і докази відсутності порушень відповідного законодавства позивачем.

У подальшому, стверджуючи про невідповідність висновків акта перевірки реальним обставинам справи, позивач, після отримання акту, не подала заперечення на акт перевірки, хоча саме такий спосіб спростування закріплений положеннями Податкового кодексу. Так, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). У той же час, акт перевірки підписано без зауважень (а.с.71).

При цьому, матеріали справи містять докази порушення позивачем вимог Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» у частині вимог про максимальні роздрібні ціни на тютюнові вироби.

Так само, стосовно тверджень про те, що касир ОСОБА_2 не є уповноваженою на прийняття документів від податкових органів і надання відповідей на них, у зв`язку із чим відомості в табличному вигляді про залишки тютюнових виробів, які знаходяться в магазині за адресою АДРЕСА_2 , надані нею, і не підписані позивачем і не відповідають дійсності, суд відхиляє у зв`язку з наведеним вище; до того ж, інших доказів про залишки тютюнових виробів (зокрема, з відомостями, які б різнилися із даними, з`ясованими під час перевірки) на відповідну дату у позивача останнім не подано.

Стосовно твердження про невідповідність часу у фіскальному чеку і часу початку проведення перевірки (14:35 і 14:43 відповідно) через посилання на контрольну розрахункову операцію, що, на думку позивача, може бути підтвердженням умисних дій касира або неправомірного маніпулювання фактами, або вручення направлення і наказу пізніше, то такі формальні недоліки самі по собі не спростовують факт порушення, їх наявність не зазначалась платником при підписанні акта перевірки, не вказувалось на них і під час проведення перевірки особою, відповідальною за здійснення розрахункових операцій, не подавалися і заперечення на акт перевірки з цього приводу, при цьому, як відображено у акті, саме у ході перевірки було встановлено факт реалізації тютюнових виробів з порушенням вимог у частині максимальної роздрібної ціни, тому суд вважає такі доводи недостатніми для скасування оскаржуваного повідомлення-рішення і відхиляє їх.

За наявних обставин, суд констатує, що податковий орган довів обґрунтованість факту порушення і правомірності проведення перевірки.

За наведеного, суд відхиляє доводи позивача і приходить до висновку про необґрунтованість позову і відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.