Справа № 134/1664/24
Суддя: Швець Л. В.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 134/1664/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 жовтня 2024 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Швець Л.В.,

при секретарі судових засідань Томашенко О.М.,

з участю представника позивача адвоката Глушкової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Крижопіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування акту вилучення посвідчення водія, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасування акту вилучення посвідчення водія від 05.09.2024 року, складеним старшим інспектором САП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_2 , скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕПА № 2987249 від 05 вересня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначив, що 05 вересня 2024 року, його автомобіль марки «RENAULT MEGANE», номерний знак НОМЕР_1 знаходився на стоянці біля магазину «Центральний» на одному із паркувальних місць. Коли він підійшов до автомобіля, то до нього підійшли працівники поліції та повідомили його, що він порушив правила стоянки та попросили його пред`явити посвідчення водія, що він і зробив. Старшим інспектором САП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_2 у нього було вилучено посвідчення водія, про що було складено акт від 05.09.2024 року, в якому вказано, що вилучення здійснене у зв`язку із виконанням постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 січня 2020 року № 134/47/20. Одразу після цього інспектором відділення поліції № 1 (с-ще Крижопіль)Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 відносно нього було складено постанову серії ЕПА № 2987249 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Вважає, що акт вилучення посвідчення водія та постанова про накладання адміністративного стягнення є протиправними та підлягають скасуванню. Так, постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 січня 2020 року по справі № 134/47/20 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Постанова набула законної сили 10 лютого 2020 року. При складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП у нього не вилучалось посвідчення водія, і в подальшому, після винесення судом постанови про позбавлення його права керування, працівниками Національної поліції посвідчення у нього також не було вилучено, хоча такий обов`язок покладався саме на відповідача. Так, згідно да ст. 317 (у редакції, чинній на час набрання постановою суду законної сили) постанова про позбавлення керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції. Відповідно до ст. 303 КУпАП не підлягають виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Відповідно до п. 12 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 (у редакції від 18.10.2019 року, чинній на час виникнення правовідносин), у разі надходження постанови суду про позбавлення водія права керування транспортним засобом, якщо посвідчення водія не вилучено, уповноважена особа відповідного підрозділу поліції у триденний строк надсилає за місцем проживання (перебування) особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повідомлення про позбавлення права керування, у якому зазначає реквізити винесеної судом постанови, а також інформацію про необхідність прибуття до підрозділу поліції у визначений строк для здавання посвідчення водія. Якщо водій, посвідчення якого підлягає вилученню, не з`являється протягом місячного строку, дані про серію та номер посвідчення водія вносяться уповноваженою особою підрозділу поліції до автоматизованого обліку. При цьому, статтю 317-1 КУпАП, яка закріплює обов`язок негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції, якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього кодексу, було введено в дію 16.02.2021 року. Таким чином, на день набрання законної сили постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 29.01.2020 року, якою його було позбавлено права керування транспортним засобом, законодавчо не було закріплено обов`язку здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. Відповідач, всупереч вимогам закону не виконав покладений на нього обов`язок, не повідомив його про необхідність здати посвідчення водія, жодних повідомлень він не отримував, і незаконно вніс до автоматизованого обліку інформацію щодо його посвідчення. Штраф відповідно до постанови Крижопільського районного суду від 29.01.2020 року він оплатив, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, в порушення вимог закону відповідач фактично здійсним виконання постанови суду в частині позбавлення його права керування транспортним засобом через чотири роки після притягнення його до відповідальності, в той час, як законодавством чітко визначено порядок та строки виконання постанови, які не були дотримані відповідачем. Крім того вважає, що акт вилучення посвідчення водія від 15.09.2024 року не відповідає чинній редакції Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Тому акт та постанова про накладення адміністративного стягнення є протиправними та підлягають скасуванню. Окрім того, зазначив, що вимога поліцейського про пред`явлення водійського посвідчення з підстав порушення ним правил стоянки була незаконною, оскільки правил стоянки він не порушував, а докази протилежного відсутні. Законом чітко передбачений вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу. Має бути законна підстава для перевірки документів поліцейським. Тому просить задоволити його позовні вимоги.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2024 року було прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено розгляд справи на 26 вересня 2024 року. 18.09.2024 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву.

26 вересня 2024 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному та відкладено було на 07.10.2024 року.

20 вересня 2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що заперечує в повному обсязі проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.

05.09.2024 року в с-щі Крижопіль Вінницької області відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕНА № 2987249 від 05.09.2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно із Законами України, зокрема ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно із п. 1.3, п. 1.10 Правил дорожнього руху, ч. 2 ст. 14, ч. 1, ч.2 та ч.9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», згідно п.2 та п.3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 особа має право керувати транспортним засобом за наявності посвідчення водія відповідної категорії, зокрема «В» для керування легковим автомобілем.

Відповідальність за керування транспортними засобами особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП. Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: ч. 2 ст. 126 КУпАП. Таким чином, поліцейські уповноважені здійснювати розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про національну поліцію», в межах покладених завдань та повноважень поліція формує відповідні бази даних, а також користується реєстрами та базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади.

Відповідно до п. 5-1 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340 та до п. 8 та 8-1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, особа та власник транспортного засобу, або його представник надають згоду володільцям персональних даних, які обробляються в державних реєстрах, базах даних, доступ до яких має МВС, на передачу до територіальних сервісних центрів МВС інформації (відомостей, даних) в обсягах і за змістом, необхідних для надання відповідних послуг або здійснення інших повноважень відповідно до цих Положень із дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних, захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах, про електронні довірчі послуги, електронний документообіг та порядків електронної взаємодії. Отже у базах даних МВС наявна інформація щодо реєстрації транспортних засобів та посвідчень на право керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» - поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цінності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Таким чином, 05.09.2024 року під час перевірки документів у позивача на всій території України діяв особливий правовий режим воєнний стан.

Разом з тим, Верховний суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційних документів на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи (Постанова від 25.09.2019 року, справа № 127/19283/17). Таке право і закріплено ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Щодо обставин справи представник відповідача у відзиві зазначив, що при дослідженні відеозапису із портативного відеореєстратора №797801, встановлено, що поліцейський повідомив позивача суть правопорушення, а саме стоянку в зоні дії забороненого дорожнього знаку, з чим останній погодився, посилаючись на наявність певних приватних підстав. Далі, під час перевірки документів позивача поліцейським встановлено, що згідно інформації із наявних баз даних, посвідчення водія позивача підлягає вилученню, відповідно до судового рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, про що було повідомлено позивачеві.

Так, відповідно до постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 січня 2020 року, по справі №134/47/20, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Позивач був присутнім під час судового рішення та знав про застосування до нього відповідного адміністративного стягнення. Так, відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 317-1 КУпАП: «Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.»

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395: «Інформація про позбавлення права керування транспортним засобом протягом трьох робочих днів з дати надходження до підрозділів адміністративної практики постанови суду, згідно з якою особу позбавлено права керування транспортним засобом, вноситься до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» та яка засобами центральної підсистеми єдиної інформаційної системи МВС вноситься до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.»

Згідно п. 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, протягом трьох робочих днів із моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, зазначеної в цьому рішенні. Таким чином, постанова про позбавлення права керування транспортними засобами надходить до органів Національної поліції, а інформація щодо прийнятого рішення вноситься до відповідних баз даних та є доступною для перевірки.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 317-1 КУпАП: «Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.»

Відповідно до п. 12 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395: «У разі виявлення посвідчення водія, виготовленого на бланку, що підлягає вилученню, поліцейський складає акт вилучення посвідчення водія (додаток 10) із зазначенням підстав такого вилучення. Акт складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.» Отже, вилучення посвідчення водія у особи позбавленої права керування є правомірним, про що складається відповідний акт вилучення посвідчення водія. Згідно ч. 5 ст. 317-1 КУпАП: «Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.»

Згідно п. 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340: «Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний, практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається. Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.» На момент винесення оскаржуваної постанови минув строк адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, а відтак з метою отримання права керування транспортними засобами позивач мав забезпечити виконання умов, зокрема скласти теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС. В іншому випадку особа, у даному випадку позивач, вважається таким, що не має права керування транспортним засобом.

Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Інформація із інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», а також інших баз даних МВС носить офіційний характер та підлягає використанню у службовій діяльності поліцейського, а відтак носить доказове значення (відповідно до Положення про інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 03.08.2017 року № 676).

Тому, на підставі викладеного представник відповідача просить залишити постанову серії ЕНА № 2987249 від 05.09.2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та скасування акту вилучення посвідчення водія без задоволення.

В судовому засіданні 07 жовтня 2024 року представник заявника підтримала вимоги позову та просила його задовільнити з підстав, які зазначені у позові. Разом з тим наголосила, що підстав для перевірки посвідчення водія у працівників поліції не було, оскільки доказів того, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме правила стоянки, відповідачем не надано. Разом з тим, відносно позивача за порушення правил стоянки ні протоколу ні постанови не було складено. Також не було зафіксовано факту керування транспортним засобом позивачем. Представник позивача зазначила, що відповідно до ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернено до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Разом з тим, зазначила, що до правовідносин необхідно застосовувати ті норми закону, які діяли на час винесення постанови суду про позбавлення права позивача керування транспортними засобами. Працівники поліції не повідомляли позивача про необхідність з`явитися до органів поліції і здати посвідчення водія, як це було передбачено порядком, який діяв на час винесення згаданої постанови суду. Разом з тим представником відповідача на надано докази того, що працівники поліції повідомляли позивача про явку в органи поліції, а він не з`являвся. Тому вважає, що позов підлягає задоволенню.

В вказане судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, зокрема повідомленням на електрону пошту, яка вказана представником відповідача у відзиві на позов, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши відзив представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та судом встановлено, що 05 вересня 2024 року старшим інспектором САП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_2 у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане Крижопільським МРЕВ ВДАІ УМВС від 18.10.2008, у зв`язку з виконанням постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 січня 2020 року № 134/47/20, про що було складено відповідний акт.

Разом з тим, 05 вересня 2024 року інспектором відділення поліції №1 (смт. Крижопіль) Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Мельником О.С., відносно ОСОБА_1 було складено постанову серії ЕПА № 2987249 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Із вказаної постанови вбачається, що 05.09.2024 року о 16 годині 40 хвилин в селищі Крижопіль по вул. Соборній, 4а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «РЕНО Меган», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку «Стоянка заборонена», здійснив стоянку транспортного засобу більше як п`ять хвилин; після було встановлено, що ОСОБА_1 не мав права керувати таким транспортним засобом. Чим порушив п. 2.1а) ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 122,126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 статті 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено інспектором відділення поліції №1 (смт Крижопіль) Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 .

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи слідує, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки, він керував транспортним засобом марки РЕНО МЕГАН, державний номерний знак НОМЕР_1 , в селищі Крижопіль по АДРЕСА_1 , не маючи права керування таким транспортним, чим порушив п. 2.1.а. ПДР України - Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 січня 2020 року у справі № 134/47/20 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10200 гривень штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Даний факт не заперечується і самим позивачем в своїй позовній заяві, в якій він також вказав, що при складані протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП водійське посвідчення працівниками поліції не вилучалося.

Як вбачається із постанови про закінчення виконавчого провадження, яка винесена 19.11.2020 року у виконавчому провадженні № 61531551, головним державним виконавцем Крижопільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Палагній І.С. виконавче провадження закрито у зв`язку із сплатою боржником ОСОБА_1 штрафу у розмірі 10200 гривень на виконання постанови № 134/47/20 виданою 10.02.2020 року Крижопільським районним судом. Даний факт і підтверджується самим позивачем у його позовній заяві.

Відповідно до статей 289, 291 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

З урахуванням вищенаведених норм, вищезазначена постанова Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 січня 2020 року у справі № 134/47/20 набрала законної сили 10 лютого 2020 року, оскільки не була оскаржена ОСОБА_1 .

При перевірці посвідчення водія ОСОБА_1 , перевіряючи по базах МВС старшим інспектором САП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_2 було виявлено, що постанова Крижопільського районного суду від 29 січня 2020 року у справі № 134/47/20 в частині позбавлення права ОСОБА_1 керування транспортними засобами строком на один рік не виконана та на виконання даної постанови здійснила вилучення посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , видане Крижопільським МРЕВ ВДАІ УМВС від 18.10.2008 року, про що складено відповідний акт вилучення посвідчення водія.

Відповідно до п. 12 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 - у разі виявлення посвідчення водія, виготовленого на бланку, що підлягає вилученню, поліцейський складає акт вилучення посвідчення водія (додаток 10) із зазначенням підстав такого вилучення. Акт складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що акт вилучення посвідчення водія є документом, який фіксує відповідну процесуальну дію, а не документом, що надає підстави для вилучення. Підставою для вилучення посвідчення водія у даному випадку є постанова судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 січня 2020 року, про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Щодо ствердження позивачем та його представником закінчення строків для виконання постанови судді про позбавлення права керування транспортними засобами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Як вбачається з даних акта вилучення посвідчення водія від 05.09.2024 року, посвідчення водія у позивача вилучено у зв`язку із виконанням постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 січня 2020 року у справ № 134/47/20. Оскільки дана постанова уповноваженим органом прийнята на виконання, в її прийнятті на виконання в тому числі за закінченням встановленого законом строку не відмовлено, у суду є підстави вважати, що до виконання вона була звернута у встановлений законом строк. Тому з підстав закінчення строку давності, як це зазначив позивач у своїй позовній заяві, оскаржуваний акт не може бути скасовано.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач у позовній заяві посилається на порушення порядку вилучення у нього посвідчення водія, так відповідно до п. 12 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 ( у редакції від 18.10.2019 року, чинній на день виникнення правовідносин) у разі надходження постанови суду про позбавлення водія права керування транспортними засобами, якщо посвідчення не вилучено, уповноважена особа відповідного підрозділу поліції у триденний строк надсилає за місцем проживання (перебування) особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повідомлення про позбавлення права керування, у якому зазначає реквізити винесеної постанови судом, а також інформацію про необхідність прибуття до підрозділу поліції у визначений строк для здавання посвідчення водія. Якщо водій, посвідчення якого підлягає вилученню, не з`являється протягом місячного строку, дані про серію та номер посвідчення водія вносяться уповноваженою особою підрозділу поліції до автоматизованого обліку. Та посилається, що його ніхто не повідомляв, відповідно до цього закону і вважає, що відповідач незаконно вніс до автоматизованого обліку інформацію щодо його посвідчення. Суд погоджується, про необхідність застосування норм законодавства до даного питання чинного на день виникнення правовідносин, але при цьому позивач у даній позовній заяві не ставить вимогу щодо визнання таких дій відповідача неправомірними (щодо не повідомлення його про наявність постанови про позбавлення його права керування транспортними засобами та не повідомлення з`явитися в органи поліції для здачі посвідчення водія), та зобов`язання вчинити дії, що було би належним способом захисту порушеного права позивача.

Згідно ч. 5 ст. 317-1 КУпАП - Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 - Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний, практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається. Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту. На момент винесення оскаржуваної постанови минув строк адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, а відтак з метою отримання права керування транспортними засобами позивач мав забезпечити виконання умов, зокрема скласти теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС. Що позивачем по спливу одного року після позбавлення його права керування транспортними засобами, а саме після набрання законної сили постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 січня 2020 року у справі № 134/47/20 зроблено не було. В іншому випадку особа, вважається такою, що не має права керування транспортним засобом.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, всупереч вимогам даної статті позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що адміністративне правопорушення ним не вчинялося.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом з тим, частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, законодавством обов`язок доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.

У відзиві на позов представник відповідача посилається на постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 29.01.2020 року по справі №134/47/20, яка і міститься в матеріалах справи, та яка набрала законної сили, та відповідно до якої ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами на один рік, та яка стала підставою для вилучення в останнього посвідчення водія та складання відповідного акту 05.09.2024 року. Та по спливу одного року після вступу даної постанови в закону силу, ОСОБА_1 вважається таким, що не має права керування транспортними засобами, оскільки в супереч вимогам Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, ОСОБА_1 після спливу одного року не склав теоретичний та практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС. Що і судом встановлено в судовому засіданні.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

За невиконання вимог пунктів 2.1 Правил дорожнього руху передбачена адміністративна відповідальність згідно з частино другої статті 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В позовній заяві позивач та в судовому засіданні представник відповідача не заперечували проти того, що ОСОБА_1 керував вказаним в постанові транспортним засобом. Не вказували і на те що, інша особа керувала транспортним засобом. Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що на відео не було зафіксовано самого факту керування. Але в постанові серії ЕПА № 2987249 від 05.09.2024 року вказано, що транспортний засіб був припаркований, що вказує на те, що працівниками поліції не зупинявся даний транспортний засів і не встановлювався сам факт керування.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зокрема порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до частини другої статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, з огляду на наведені встановлені судом обставини та законодавчі приписи, виходячи з того, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, суд вважає правомірним винесення поліцейським спірної постанови без складання відповідного протоколу, оскільки відповідач є уповноваженим працівником підрозділу Національної поліції, який має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення від імені органів Національної поліції.

Крім того, вищенаведеними правовими нормами встановлено безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особою, яка керує ним, мати при собі мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Однак, судом встановлено, що позивач 05.09.2024 року, керував автомобілем марки РЕНО МЕГАН д.н.з. НОМЕР_1 (який був припаркований в момент, коли підійшли працівники поліції і сам водій ОСОБА_1 до вказаного автомобіля), не маючи права керування транспортними засобами, а відтак його дії охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 68 Конституції України визначено, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

З матеріалів справи слідує, що постанова Крижопільського районного суду Вінницької області від 29.01.2020 року у справі № 134/47/20, якою позивача, в тому числі, позбавлено права керування транспортними засобами була виконана в повному обсязі, оскільки штраф було сплачено позивачем, а відомості про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області були внесені до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Сама ж по собі та обставина, що у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія не спростовує того, що останній будучи позбавленим права керування продовжував керувати транспортним засобом.

Посилання позивача на те, що постанова № 134/47/20 від 29.01.2020 не була звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення в порядку ст. 303 КУпАП, судом також до уваги не приймається, оскільки такі посилання спростовані матеріалами справи та висновками суду, які були зазначені вище.

Крім того, в даному випадку, вчинення або ж не вчинення дій по виконанню постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 29.01.2020 року у справі № 134/47/20, не надає позивачу права керування транспортними засобами.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування акту вилучення посвідчення водія та скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення позивачем надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами доведено не було.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача та акту вилучення посвідчення водія, а тому їх необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.

Керуючись ст.ст. 7, 126, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 143, 242-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постанову серії ЕАН № 2987249 від 05 вересня 2024 року, винесену інспектором відділення поліції №1 (смт Крижопіль) Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Мельником О.С., якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування акту вилучення посвідчення водія, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, адреса: 21050, вул. Театральна, 10, м. Вінниця, .

Суддя