Справа № 200/2272/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року справа №200/2272/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Пулинця Богдана Анатолійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі №200/2272/24 (головуючий І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.06.2023 по 31.12.2023, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану,

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.06.2023 по 31.12.2023, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

В обґрунтування позову зазначив, що проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військовій частині НОМЕР_1 ), тому має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року.

В період 01.06.2023 по 31.12.2023 здійснював бойові (спеціальні) завдання необхідні для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Однак відповідачем протиправно за цей період не нарахована та не виплачена додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн, передбачена постановою КМУ № 168.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що позивач не надав доказів участі в бойових завданнях у спірний період, оскільки ці докази містяться в Журналі бойових дій, розпорядником інформації з якого є відповідач.

Відповідач умисно не надав доказів виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань за спірний період, при цьому позивач у період з серпня по жовтень 2023 року виконував бойові завдання згідно з бойовими наказами командира в Урядовому кварталі міста Києва.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 , проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 - Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2021 № 75, яким солдата ОСОБА_1 призначено гранатометником 2 спеціального відділення 1 спеціального взводу 1 спеціальної роти 1 спеціального батальйону, ВОС 103061А, шпк солдат.

На адресу ВЧ НОМЕР_1 представником ОСОБА_1 направлений адвокатський запит від 15.03.2024 з проханням надати пояснення причин невиплати 57 військовослужбовцям, у тому числі й ОСОБА_1 у період з червня по грудень 2023 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 та надати довідки про розмір грошового забезпечення, копії бойових розпоряджень, витяги з журналу бойових дій, рапорти командиру підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях та накази про призначення додаткової винагороди.

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 02.04.2024 № 6589 ОСОБА_1 у періоді червень 2023 грудень 2023 року нараховано грошове забезпечення: червень 2023 року 490 грн (грошове забезпечення), 30 000,00 грн (додаткова винагорода), липень 2023 року 490 грн (грошове забезпечення), 30 000,00 грн (додаткова винагорода), серпень 2023 року 490 грн (грошове забезпечення), 0,00 грн (додаткова винагорода), вересень 2023 року 490 грн (грошове забезпечення), 0,00 грн (додаткова винагорода), жовтень 2023 року 490 грн (грошове забезпечення), 18 000,00 грн (додаткова винагорода), листопад 2023 року 490 грн (грошове забезпечення), 6000,00 грн (додаткова винагорода), грудень 2023 року 490 грн (грошове забезпечення), 28 400,00 грн (додаткова винагорода).

Виплати додаткової винагороди здійснені на підставі рапорту за червень від 03.07.2023 та витягу з наказу № 1297 від 15.07.2023, рапорту за вересень від 07.10.2023 та витягу з наказу № 1954 від 17.10.2023, витягу з наказу № 2162 від 20.11.2023 за жовтень 2023 року, рапорту за листопад 2023 року від 09.12.2023 та витягу з наказу № 2368 від 21.12.2023, рапорту за грудень 2023 року від 08.01.2024.

Відповідно до банківської довідки ОСОБА_1 в червні та липні 2023 року позивач отримав додаткову винагороду у розмірі по 30 000,00 грн, за період серпень вересень 2023 року виплата додаткової винагороди відсутня, жовтень 2023 року 18 000,00 грн, листопад 2023 року 6000,00 грн, грудень 2023 року 28 400,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, у спірний період позивачу виплачена додаткова винагорода, передбачена постановою № 168 в тих місяцях, в яких він залучався до виконання бойових завдань.

Відповідачем не порушено права позивача в частині виплати додаткової винагороди за період з 01 червня 2023 року по 31 грудня 2023 року, а позивачем протилежного не доведено, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року ухвалена постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова № 168).

Пунктом 1-1 постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Військовослужбовцям строкової військової служби щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 6000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Згідно з пунктом 1-2 постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

За положенням пункту 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану у Порядку № 260 врегульовані розділом XXXIV.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV цього Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

(…)

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Як обумовлено пунктом 4 розділу XXXIV Порядку № 260, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 10 розділу XXXIV Порядку № 260).

Відповідно до положень абзацу 27 пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 додаткова винагорода виплачується, зокрема, також в розмірі 6000 гривень - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби.

Положення (абзацу 27) застосовуються з 01 червня 2023 року (тобто мають зворотну дію в часі) згідно з пунктом 4 наказу Міністерства оборони № 566 від 26 вересня 2023 року.

З урахуванням цього (після набрання чинності відповідними змінами) в жовтні місяці військовослужбовці строкової служби почали отримувати додаткову винагороду розміром 6000 грн, зокрема, за минулі місяці (з червня 2023) незалежно від включення до бойових наказів (розпоряджень).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2024 року грошове забезпечення позивача за період з червня 2023 року по грудень 2023 року складає: сума виплаченого грошового забезпечення 3430,00 грн, сума виплаченої додаткової винагороди 112 400,00 грн, в тому числі помісячно додаткова винагорода: червень 2023 року - 30 000 грн, липень 2023 року - 23 000 грн, жовтень 2023 року - 18 000 грн, листопад 2023 року - 6000 грн, грудень 2023 року 28 400 грн.

Відповідачем підтверджено з наданням відповідних наказів, що позивач не залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань у місяцях, за які він не отримував додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн.

Отже, є правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01 червня 2023 року по 31 грудня 2023 року.

Отже, доводи позивача, що він протягом періоду з червня по грудень 2023 року не отримував додаткову винагороду, передбачену постановою № 168, спростовані наданими відповідачем належними доказами наказами про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям та довідкою про виплату грошового забезпечення позивачу.

При цьому представник позивача зазначає, що відповідачем додаткова винагорода не нараховувалася з червня по грудень 2023 року, що суперечить фактичним обставинам справи і спростовується вищезазначеними наявними у справі доказами.

Доводи апелянта, що він протягом липня - жовтня 2023 року залучався до виконання бойових завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) командира в Урядовому кварталі міста Києва не підтверджені жодними належними доказами.

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з червня 2023 року по грудень 2023 року включно.

Є неприйнятними посилання позивача на письмові поясненні свідків, які несли службу разом з позивачем та отримували додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн з огляду на наступне.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як встановлено частиною першою статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з частиною першою статті 91 КАС України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Письмовими доказами згідно з частиною першою статті 94 КАС України є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Послідовний аналіз зазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що показання свідків є належним доказом в адміністративній справі, якщо такий свідок допитаний судом саме в процесі розгляду такої адміністративної справи.

Письмові пояснення свідків не можуть вважатися належними доказами в адміністративній справі ні як показаннями свідків, ні як письмовими доказами.

Відтак, долучені до апеляційної скарги письмові пояснення осіб судом не приймаються як докази.

З огляду на вищевикладене, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Пулинця Богдана Анатолійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 200/2272/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 200/2272/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 07 жовтня 2024 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв