Справа № 725/7901/24
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/7901/24
Номер провадження 2-а/725/74/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового Ватаманюк В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

та представника відповідача Бичков І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 від 08.08.2024 року № 1022 його було визнано у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. по факту того, що він не оновив та не подав облікові дані, тобто порушував правила військового обліку в особливий період і до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`являвся, хоча мав таку можливість.

Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки він був прийнятий на роботу на Комунальне підприємство «Чернівецьке тролейбусне управління» на посаду слюсаря з ремонту рухомого складу IV розряду з 15.05.2024 року згідно наказу № 187/к від 14.05.2024 року.

05.06.2024 року підприємство, на якому він працює, отримало Розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 4479/5 від 03.06.2024 року про оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в КП «Чернівецьке тролейбусне управління» щодо виклику їх до Чернівецького ООЦМ з метою уточнення персональних даних, даних ВОД з ВОД ЄДРПВР. На виконання вищевказаного розпорядження підприємство здійснило наступні заходи: видало Наказ № 278 від 06.06.2024 року про оповіщення, з яким він був ознайомлений та оповіщений про обов`язок з`явитись до Чернівецького ООЦМ 14.06.2024 року з 09:00 по 12:00 год за адресою АДРЕСА_1 та 13.06.2024 року йому було вручено повістку № 3/350 про виклик для уточнення облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_3 , збірний пункт ООЦМ за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначав, що він з`явився у призначений час 14.06.2024 року для оновлення документів про що було зроблено відмітку на повістці за підписом працівника ТЦК ОСОБА_3 , крім того 10.06.2024 року йому було надано відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, строком на 6 місяців з дня оформлення відстрочки від призову, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 року № 493-р згідно з переліком посад і професій (додаток до розпорядження № 26) найменування розділу II пункт 8.

Отже, 14.06.2024 року він прибув за повісткою в ТЦК, уточнив та оновив військово-облікові дані, а в подальшому згідно Наказу № 228/кп від 17.06.2024 року був переведений на посаду водія тролейбуса та 26.06.2024 року йому було надано відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, строком на 6 місяців з дня оформлення відстрочки від призову, відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 18.03.2015 року № 493-р згідно з переліком посад і професій (додаток до розпорядження № 26) найменування розділу II пункт 8.

Звертав увагу на те, що на сторінці 24 його військового квитка міститься інформація про присвоєння індивідуального коду за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , що також свідчить про оновлення даних.

На підставі вище викладеного, посилаючись но норми права, просив визнати протиправною та скасувати постанову № 1022 винесену 08.08.2024 pоку TBO начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП; закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України; судові витрати по справі покласти на відповідача.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволені позову, посилаючись наступні обставини.

Так, 24.07.2024 року о 16 год 49 хв в приміщенні Чернівецького ООЦМ (Обласний об`єднаний центр мобілізації) встановлено факт порушення правил військового обліку під час дій особливого періоду, а саме ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з`явився для оновлення та подачі облікових даних на військовий облік, тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період. Зокрема, було встановлено, що позивач не повідомив у семиденний термін про зміну персональних даних (прийняття на роботу до Чернівецького тролейбусного управління від 15.05.2024 року), а відповідне повідомлення роботодавця не звільняє від обов`язку військовозобов`язаного дотримуватись встановлених правил військового обліку. Таким чином, було встановлено, що позивачем було порушено вимоги ч.1 п. 8 Правил військового обліку, військовозобов`язаних та резервістів Додатку 2 Порядку, а саме «особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». При прийнятті оскаржуваної постанови в якості доказів вини скоєння правопорушення було взято до уваги протокол від 24.07.2024 №1022 про адміністративне правопорушення; рапорт поліції; повідомлення про зміну облікових даних Чернівецького тролейбусного управління, що додається.

У відповіді на відзив позивач зазначав, що після прийняття на роботу у семиденний строк роботодавець надіслав вказане повідомлення із зазначенням того, що він прийнятий на роботу 15.05.2024 року згідно з Наказом № 187/к, на такому повідомленні міститься запис посадової особи ТЦК про те, що необхідно внести зміни і дата отримання 25.05.2024 року. Отже,

обов`язок повідомлення органу ТЦК про зміну персональних даних військовозобов`язаного фактично був вчасно виконаний роботодавцем та орган ТЦК зобов`язаний був внести зміни до військово-облікових даних проте таких дій не вчинив.

Звертав увагу на те, що станом на 25.06.2024 року (дату, коли було сформоване звернення до поліції № 4954 (номер міститься на рапорті поліції, за яким він був доставлений) його військово-облікові дані не були приведені у відповідність та оновлені, враховуючи те, що він з`явився раніше за повісткою до ТЦК для оновлення даних, а саме 14.06.2024 року, а також те, що з 10.06.2024 року та, пізніше на новій посаді, з 20.06.2024 року у нього була оформлена відстрочка.

В судовому засіданні позивач та представник відповідача надали суду пояснення аналогічні змісту поданих ними заяв по суті справи, позивач позов підтримав, а відповідач просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що встановлює вину особи.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, судом встановлено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 №1022 від 08.08.2024 року позивача визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. (а/с 8,44).

Частиною першою ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку

З диспозиції ч. 3 ст. 210 КУпАП вбачається, що остання передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/22 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 , всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з`явився для оновлення та подачі облікових даних, тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 7 ч.3 ст.1, абзацу 5 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-Х1І та вимоги Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто ОСОБА_1 не оновив та не подав облікові дані, тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період, надалі безперервно продовжував свою бездіяльність, тобто вчиняв правопорушення у вигляді невиконання покладених нього обов`язків, і до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`являвся, хоча міг та мав можливість.

У відповідності до вимог абз. 7 ч.3 ст.1, абз.5 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку. Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Додатком №2 Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 визначені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 19 вказаного Поряду визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

За змістом ст.ст. 10,11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач не з`явився для оновлення та подачі облікових даних, тим самим порушив Додаток №2 Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, разом з тим, яке саме положення Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів було порушено позивачем в оскаржуваній постанові не зазначено.

Аналогічний зміст правопорушення викладений також у протоколі про адміністративне правопорушення №1022 від 24.07.2024 року на підставі якого було винесено оскаржувану постанову (а/с 42).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист права та основоположних свобод людини (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом. Тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного та зважаючи на висновки, що містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії» можна дійти висновку, що фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, по суті становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді.

Натомість, як у протоколі про адміністративне правопорушення так і в оскаржувані постанові не було чітко сформовано суть правопорушення, зокрема який саме пункт Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком №2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 було порушено.

Слід зазначити, що диспозиція ч. 3 ст. 210 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила військового обліку, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які правила були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.

В тексті відзиву представник відповідача конкретизував правопорушення та вказав, що позивачем було порушено вимоги ч. 1 п. 8 вказаних Правил, зокрема не повідомив про прийняття на роботу до КП «ЧТУ», при цьому згідно змісту оскаржуваної постанови таке порушення було виявлено 24.07.2024 року та в тексті відзиву вказано, що одним із доказів такого порушення став рапорт працівника поліції від 24.07.2024 року (а/с 46).

За змістом п. 8 ч. 1 Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

В контексті наведеного слід звернути увагу на наступне.

Так, ОСОБА_1 14.06.2024 року з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення даних про що свідчить відповідна відмітка на вручені йому повістці №3/350 ООЦМ, при цьому останній на той час вже був працевлаштований в КП «ЧТУ» та був заброньований вказаним підприємством.

Таким чином, станом на 24.07.2024 року, тобто дата виявлення правопорушення, яка вказана в оскаржуваній постанові, відповідачу було відомо про місце роботи позивача, крім того саме ІНФОРМАЦІЯ_5 направлено на підприємство, на якому працює позивач Розпорядження № 4479/5 від 03.06.2024 року про його оповіщення щодо виклику їх до Чернівецького ООЦМ з метою уточнення персональних даних, даних ВОД з ВОД ЄДРПВР та позивач за вказаним викликом з`явився.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Так, на підтвердження вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП за обставин, що вказані в оскаржуваній постанові, відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого в даній категорії справ покладається обов`язок доказування не надав достатньо належних та допустимих доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають наявність в діях позивача події і складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП за обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору, при цьому суд звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 543/775/17, вимоги статті 3,5 Закону України «Про судовий збір» та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 605,60 грн.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.7-10, 210, 222, 283, 284 КУпАП , ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 1022 винесену 08.08.2024 pоку TBO начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 03.10.2024 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна