Справа № 300/4795/23
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" жовтня 2024 р. справа № 300/4795/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільський І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід" в особі ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_4 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до командира добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 «Захід» в особі ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування наказу №238-ОД від 28.06.2023.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав на те, що15 квітня 2022 року між ним та командиром добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади № 4 (далі - ДФТГ № 4) ОСОБА_2 підписано контракт добровольця територіальної оборони строком на три роки. На підставі п. 6 Контракту добровольця територіальної оборони та п. 23 Положення про добровольчі формування територіальних громад відповідачем видано наказ № 238-ОД від 28.06.2023 р. «Про розірвання контракту ОСОБА_4 », у зв`язку із порушенням умов контракту добровольця територіальної оборони або присяги добровольця територіальної оборони.Такі дії відповідача вважає протиправними, оскільки формулювання підстави розірвання контракту містить дві альтернативні підстави розділені сполучником «АБО» - «порушення умов контракту» або «присяги добровольця», що на його думку є неприпустимим, оскільки містить ознаки невизначеності та неконкретності.Що стосується підстави як «порушення присяги добровольця територіально оборони» вказав на те, що Положенням про добровольчі формування територіальних громад, затвердженим Постановою КМУ від 29.12.2021 за № 1449, встановлено, що громадяни України (п. 25), які не проходили військової служби у Збройних Силах, служби в інших військових формуваннях чи служби в правоохоронних органах, зараховуються до членства в добровольчому формуванні після складення ними такої присяги добровольця територіальної оборони. Вказав на те,що прийняття присяги добровольця в його випадку законом не передбачено, так як він проходив службу в органах внутрішніх справ (1993-1997) та в органах прокуратури (1999-2002), то відповідно така підстава для розірвання контракту відповідачем не може бути застосована.Що стосується «порушення умов контракту» зазначив, що відповідач прийняв таке рішення необґрунтовано, тобто без урахування будь-яких обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, упереджено, нерозсудливо, непропорційно, без урахування його права на участь у процесі прийняття рішення, без дотримання принципу рівності перед законом (дискримінаційно). З огляду на зазначене просив суд визнати протиправним та скасувати наказ №238-ОД від 28.06.2023.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 31.07.2023 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у порядку статті 262 КАС України.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву (а.с.21-23), в якому проти позову заперечив та вказав на те, що позивачем порушено наказ № 0017-ОД від 20 червня 2022 року командира добровольчого формування територіальної громади №4, а саме:виїзд за межі Івано-Франківської області не повідомивши за три календарні дні у письмовій формі командира або першого заступника командира-начальника штабу про дану поїздку (відпустку), чим порушив умови контракту, що є підставою для його розірвання. Відтак, відповідач вважає оскаржуваний наказ правомірним, тому просить у задоволенні позову відмовити.
Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив (а.с.43), в якому із твердженнями відповідача у відзиві на позов не погоджується, з огляду на те, що наказ № 0017-ОД від 20 червня 2022 року до особового складу та до нього особисто не доводився ніяким чином, із відзиву на позов така підстава як «порушення присяги» відповідачем не згадується взагалі, хоча в оскаржуваному наказі вказана ним як альтернативна, жодних доказів щодо правомірності оскаржуваного наказу відповідачем не надано, а твердження відповідача про виїзд за межі Івано-Франківської області без повідомлення у письмовій формі командира (його першого заступника) є голослівними, позаяк з даного приводу до видачі оскаржуваного наказу службове розслідування не проводилося, будь- які пояснення в нього не відбиралися, з результатами розслідування не ознайомлювалося.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 20.02.2024 витребував у добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід" належним чином засвідченні докази та інформацію, а саме:
- доказ доведення наказу командира добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід" "По основній діяльності" №0017-ОД від 20.06.2022 до відома добровольців ДФТГ №4 "Захід" зокрема добровольця ОСОБА_1 ;
- докази виїзду ОСОБА_1 за межі Івано-Франківської області та не повідомлення за три календарні дні у письмовій формі командира або першого заступника командира - начальника штабу про дану поїздку (відпустку);
- інформацію чи складалась ОСОБА_5 при зарахуванні до членства в добровольчому формуванні присяга добровольця територіальної оборони, якщо так, то надати належним чином засвідчену копію присяги ОСОБА_1 , якщо ні то зазначити причини;
- інформацію чи проводилось за фактом порушення ОСОБА_5 вимог наказу командира добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід" "По основній діяльності" №0017-ОД від 20.06.2022 службове розслідування, чи отримувались пояснення від ОСОБА_1 , перед виданням оскаржуваного у даній справі наказу "Про розірвання контракту" №238-ОД від 28.06.2023, якщо так то надати копії матеріалів службового розслідування та пояснення ОСОБА_1 , якщо ні то зазначити причини.
07.03.2024 відповідач на виконання ухвали про витребування доказів надавкопію наказу командира добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід" про доведення до відома добровольців ДФТГ №4 "Захід" наказу по основній діяльності" №0017-ОД від 20.06.2022; копію рапорту командира IV взводу від 25.06.2023 року та переписка месенджеруSIGNAL, щодо виїзду ОСОБА_1 за межі Івано-Франківської області; копію рапорту командира IV взводу від 27.06.2023 року з резолюцією першого заступника командира - начальника штабу про дану поїздку (відпустку);копію наказу з додатком до наказу №004/2- ОД від 23.04.2022 року «Про зарахування добровольців до складу ДФТГ №4 «Захід» громадян, які підписали контракт добровольця та складання присяги Українському народу» (а.с.34-42).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
15 квітня 2022 року між позивачем та командиром добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади № 4 ОСОБА_2 підписано контракт добровольця територіальної оборони строком на три роки (а.с.4-5).
На підставі контракту, наказом ДФТГ № 4 від 23.04.2022 №004/2 ОСОБА_1 зараховано до складу добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади № 4 «Захід» (а.с.41-42).
20.06.2022 командиром добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід" у зв`язку з контролем особового складу НОМЕР_1 та ведення організаційних питань прийнято наказ № 0017-ОД, згідно якого, членам ДФТГ №4 «Захід» під час залишення та виїзду за межі Івано-Франківської області повідомити за три календарні дні у письмовій формі командира або першого заступника-начальника штабу. Також у наказі зазначено про те, що невиконання цього наказу може розцінюватись, як порушення умов контракту добровольця та розірвання його з ініціативи командира (а.с.35).
Командир 4 взводу ОСОБА_6 рапортом від 25.06.2023 адресованого командиру НОМЕР_1 доповів про те, що доброволець 4 взводу ОСОБА_4 знаходиться за межами Івано-Франківської області та письмового підтвердження не отримував (а.с.37).
Командир 4 взводу ОСОБА_6 рапортом від 27.06.2023 доповів командиру ДФТГ № 4 про те, «що був попереджений про відсутність добровольця 4 взводу ОСОБА_4 за межами області, Івано-Франківської громади.В період з 23 червня 2023 року по 30 червня 2023 року, усно та внутрішньому чаті четвертого взводумесенеджераSignal. Причини відсутності письмового рапорту від ОСОБА_7 про дозвіл на виїзд за межі області йому не доводилось» (а.с.40)
28.06.2023 Начальником штабу ДФТГ № 4 на підставі даного рапорту виявленні наступні обставини даної ситуації: «Доброволець 4 взводу ОСОБА_4 на даний момент перебуває за межами Івано-Франківської області, а саме м. Одесса. Заявапро залишення та виїзд за межі Івано-Франківської області в письмовій формі мені не доводилось. Невиконання наказу № 0017 ОД розцінюється як порушення умов контракту добровольця». (а.с.40)
Відповідно до наказу командира добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади № 4 «Захід» від 28.06.2023 № 238-ОД«Про розірвання контракту ОСОБА_4 », на підставі п. 6 Контракту добровольця територіальної оборони та п. 23 Положення про добровольчі формування територіальних громад відповідачем розірвано контракт з ОСОБА_5 з 28.06.2023, підстава: порушення умов контракту добровольця територіальної оборони або присяги добровольця територіальної оборони (а.с.6).
Уважаю оскаржуваний наказ протиправним, ОСОБА_4 звернувся з цією позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Статут)визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.
Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Статтею 45Дисциплінарного статуту Збройних Сил Українивизначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до статті 48 Статуту,на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:а) зауваження;б) догана;в) сувора догана;г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);д) пониження в посаді;е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 83, 84 Статуту).
Аналізуючи зазначені норми, суд робить висновок про те, що командир у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку,перед накладенням дисциплінарного стягнення,при необхідностіуточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини, може провести службове розслідування. Тобто, проведення службового розслідування щодо вчинення дисциплінарного стягнення не є обов`язком командира.
Порядок утворення та діяльності добровольчих формувань територіальних громад (далі - добровольчі формування), набуття та припинення членства в добровольчих формуваннях визначає Положення про добровольчі формування територіальних громад(далі Положення).
Пунктом 16 Положення визначено, що членом добровольчого формування може бути громадянин України віком від 18 років, який проживає на території громади, де діє добровольче формування, пройшов медичний, професійний та психологічний відбір (перевірку) і уклав контракт добровольця територіальної оборони.
Контракт добровольця територіальної оборони укладається між командиром добровольчого формування та особою, яка подала заяву щодо членства в добровольчому формуванні. Такі особи укладають контракт добровольця територіальної оборони строком на три роки. Форма контракту добровольця територіальної оборони затверджується Міноборони (пункт 21 Положення).
Так, судом встановлено, що 15 квітня 2022 року між позивачем та командиром добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади № 4 ОСОБА_2 підписано контракт (далі Контракт) добровольця територіальної оборони строком на три роки (а.с.4-5).
На підставі контракту, наказом ДФТГ № 4 від 23.04.2022 №004/2 ОСОБА_1 зараховано до складу добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади № 4 «Захід».
Відповідно до пункту 6 Контракту, контракт може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи командира або добровольця в порядку та на підставах, визначених Положенням.
Відповідно до пункту 23 Положення, підставами припинення контракту добровольця територіальної оборони є:закінчення строку контракту;порушення умов контракту або присяги добровольця територіальної оборони;заява добровольця територіальної оборони про припинення контракту;призов (прийняття) на військову службу;укладення контракту про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил або інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, служби в правоохоронних органах;укладення контракту про проходження служби в державному органі спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України;незадовільний стан здоров`я добровольця територіальної оборони;наявність громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав, крім громадянства України;розформування добровольчого формування.
Контракт з добровольцем територіальної оборони, який призначений на посаду командира добровольчого формування, припиняється за наказом Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил. Командир військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил може подати Командувачу Сил територіальної оборони Збройних Сил пропозицію про припинення такого контракту із зазначенням відповідних підстав.
У разі порушення добровольцем територіальної оборони умов контракту або присяги командир добровольчого формування припиняє контракт добровольця територіальної оборони. Підставою для припинення контракту також є вмотивоване звернення сільського, селищного, міського голови або командира відповідної військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил. Контракт добровольця територіальної оборони вважається припиненим з моменту ухвалення відповідного рішення командиром добровольчого формування. Про прийняте рішення щодо припинення контракту добровольця територіальної оборони командир добровольчого формування повідомляє такій особі в одноденний строк.
Припинення контракту добровольця територіальної оборони має наслідком припинення членства в добровольчому формуванні (пункт 24 Положення).
Судом встановлено, 20.06.2022 командиром добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід" у зв`язку з контролем особового складу НОМЕР_1 та ведення організаційних питань прийнято наказ № 0017-ОД, згідно якого, членам ДФТГ №4 «Захід» під час залишення та виїзду за межі Івано-Франківської області повідомити за три календарні дні у письмовій формі командира або першого заступника-начальника штабу. Також у наказі зазначено про те, що невиконання цього наказу може розцінюватись, як порушення умов контракту добровольця та розірвання його з ініціативи командира (а.с.35).Командир 4 взводу ОСОБА_6 рапортом від 25.06.2023 адресованого командиру НОМЕР_1 доповів про те, що доброволець 4 взводу ОСОБА_4 знаходиться за межами Івано-Франківської області та письмового підтвердження не отримував (а.с.37).Командир 4 взводу ОСОБА_6 рапортом від 27.06.2023 доповів командиру ДФТГ № 4 про те, «що був попереджений про відсутність добровольця 4 взводу ОСОБА_4 за межами області, Івано-Франківської громади. В період з 23 червня 2023 року по 30 червня 2023 року, усно та внутрішньому чаті четвертого взводу месенеджераSignal. Причини відсутності письмового рапорту від ОСОБА_7 про дозвіл на виїзд за межі області йому не доводилось.» (а.с.40). 28.06.2023 Начальником штабу ДФТГ № 4 на підставі даного рапорту виявленні наступні обставини даної ситуації: «Доброволець 4 взводу ОСОБА_4 на даний момент перебуває за межами Івано-Франківської області, а саме м. Одесса. Заява про залишення та виїзд за межі Івано-Франківської області в письмовій формі мені не доводилось. Невиконання наказу № 0017 ОД розцінюється як порушення умов контракту добровольця». (а.с.40)
Таким чином, добровольцем (позивачем)невиконано своїх службових обов`язків, а саме вимоги наказу командира добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід" від 20.06.2022 № 0017-ОД, оскільки ОСОБА_3 виїхав за межі Івано-Франківської області (до м. Одеси) не повідомившиу письмовій формі,за три календарні дні про такий виїзд, командира або першого заступника-начальника штабу, чимпорушивумови контракту добровольця.
Внаслідок зазначеного, командир добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід", розцінюючи, як порушення умов контракту добровольця оскаржуваним наказом наклав на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді розірвання контракту з ініціативи командира.
ОСОБА_3 не спростовує факт його виїзду за межі Івано-Франківської області (до м. Одеси) чи повідомлення про такий виїзд за три календарні дні у письмовій формі, командира або першого заступника-начальника штабу.
Разом з цим, суд зазначає наступне.
Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут внутрішньої служби) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).
Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.
Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Статтею 28 Статуту внутрішньої служби визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:
наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;
наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;
забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до статті 29 Статуту внутрішньої служби, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою (стаття 30 Статуту внутрішньої служби) .
Згідно із статтею 31 Статуту внутрішньої служби, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Статтею 35 Статуту внутрішньої служби визначено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень (стаття 36 Статуту внутрішньої служби).
Відповідно до статті 69 Статут внутрішньої служби, начальник штабу бригади (полку, окремого батальйону) зобов`язаний серед іншого, організовуватисвоєчасне й правильне доведення до підрозділів і служб усіх наказів командира бригади (полку, окремого батальйону) та старших командирів (начальників), а також перевірку їх виконання; особисто доводити найважливіші накази та перевіряти їх виконання;
Отже, начальник штабу бригади (полку, окремого батальйону) зобов`язаний організовуватисвоєчасне й правильне доведення до підрозділів і служб усіх наказів командира бригади (полку, окремого батальйону) та старших командирів (начальників), а також особисто доводити найважливіші накази.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази щодо своєчасного та правильного доведення наказу командира добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід" від 20.06.2022 № 0017-ОД до ОСОБА_1 , так як, додаток до зазначеного наказу вказує на те, що наказ доведений лише 20.06.2023 до командира ІVвзводу ОСОБА_6 який є безпосереднім начальником позивача (через рік після його віддання). При цьому, відповідач не надав доказів щодо належного та своєчасного доведення командиром взводу чи начальником штабу цього наказу до особового складу ІV взводу та особисто до ОСОБА_1 .
При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.
Разом із цим, у разі надання відповідачем доказів, які свідчать, що спірні рішення, дії є правомірними, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення та ст. 9 КАС України, якою визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін.
Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність оскаржуваного наказу, оскільки підставою для його видачі слугувало порушення позивачем наказу командира добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід" від 20.06.2022 № 0017-ОД, який, у свою чергу, своєчасно та правильно не був доведений до ОСОБА_1 .
Таким чином, позивач виїхавши за межі Івано-Франківської області не знав про обов`язок повідомляти у письмовій формі за три календарні дні про такий виїзд командира або першого заступника-начальника штабу та про те, що порушення наказу командира добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід" від 20.06.2022 № 0017-ОД, може розцінюватися як підстава для розірвання контракту з ініціативи командира.
Також відповідач у відзиві на позовну заяву не вказує на те, що оскаржуваний наказ був відданий у зв`язку з порушенням позивачем присяги добровольця територіальної оборони.
Враховуючи вказане, суд робить висновок про те, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, а оскаржуваний наказ відповідача є протиправним.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).
Крім того, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 даної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вказане, суд робить висновок про те, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, а оскаржуваний наказ відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 «Захід» №238-ОД від 28.06.2023 «Про розірвання контракту ОСОБА_4 ».
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач командир добровольчого формування Івано-Франківської територіальної громади №4 "Захід" в особі ОСОБА_2 , вул. Левинського, 35, м. Івано-Франківськ, 76014.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.