Справа № 160/17997/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.07.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
10.07.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
В обґрунтування відзиву відповідачем-1 до страхового стажу позивача не зараховано періоди трудової діяльності з 22.08.1991 по 18.02.1997 в СШ №1, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_4 від 27.08.1991, оскільки наявне виправлення в наказі при звільненні з роботи. До страхового стажу не зараховано період проходження військової служби, згідно довідки від 10.01.2024 №35, виданої Галузевим державним архівом МО України та відповідно записам військового квитка НОМЕР_3 від 14.02.1997, оскільки містяться розбіжності в написанні дівочого прізвища (« ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 »/ російською/ та « ОСОБА_4 », « ОСОБА_5 »). З урахуванням наведеного, відповідач-1 вважає вимоги позовної заяви такими, що не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
09.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії.
Дану заяву розглянуто за екстериторіальним принципом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, за результатом розгляду якої позивачу призначено пенсію.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №79 від 06.06.2024 про скасування рішення про призначення пенсії від 09.04.2024 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. До страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності, згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 27.08.1991, згідно довідки від 10.01.2024 № 35 та проходження військової служби, згідно військового квитка НОМЕР_3 від 14.02.1997, оскільки містяться розбіжності в написанні дівочого прізвища (« ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 »/російською/ та « ОСОБА_4 », ОСОБА_5 ») враховуючи наведене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як встановлено судом в трудовій книжці позивача містяться наступні записи (далі мовою оригіналу):

- 22.08.1991 принята на должность лаборанта в СШ №8;

- 25.04.1994 переведена на должность ст. пионерской вожатой;

- 01.09.1996 зупинити 0,25 ст. педагога-організатора та надати 0,5 ст. бібліотекара з 01.09.1996;

- 18.02.1997 звільнити з посади бібліотекара і педагога-організатора у зв`язку з призовом на військову службу.

При цьому, суд вказує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів, що підтверджують такий стаж роботи.

Суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги відповідачами при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Щодо відсутності сплати страхових внесків згідно реєстру застрахованих осіб, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом ст. 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування періодів роботи позивача.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 в справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 в справі № 490/12392/16-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо періоду проходження позивачем військової служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач проходила військову службу:

- з 18.02.1997 до 15.10.1999 оператор топографічного відділення військової частини НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ;

- з 15.10.1999 до 10.09.2002 оператор топографічного відділення військової частини НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ;

- з 10.09.2002 до 07.05.2003 фотограметрист топографічного взводу військової частини НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ;

- з 07.05.2003 до 26.08.2003 старший фотограметрист топографічного взводу військової частини НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ;

- з 26.08.2003 до 29.04.2004 старший фотограметрист топогеодезичного взводу відділу забезпечення військової частини НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ;

- з 29.04.2004 до 01.11.2006 кодувальник секретної частини військової частини НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 ;

- з 02.11.2006 до 13.12.2006 телефоніст телефонного відділення вузла зв`язку військової частини НОМЕР_8 , АДРЕСА_4 ;

- з 14.12.2006 до 30.11.2013 кодувальник служби захисту інформації військової частини НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 ;

- з 02.12.2013 до 31.07.2014 старший кодувальник кодувальної групи відділення обробки інформації 11 посту спеціального зв`язку військової частини НОМЕР_10 , АДРЕСА_3 ;

- з 31.07.2014 до 28.04.2023 спеціаліст відділу обробки інформації військової частини НОМЕР_11 , АДРЕСА_3 ;

- з 28.04.2023 до теперішній час відповідальний виконавець командування військової частини НОМЕР_12 , АДРЕСА_3 .

Зазначені періоди підтверджуються наявними в матеріалах справи військовим квитком серії НОМЕР_3 , витягом з особової справи позивача та відповідними уточнюючими довідками.

Враховуючи той факт, що оскаржуваним рішенням не було враховано дані періоди військової служби позивача суд доходить висновку, що оскаржуване рішення в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у пенсійного органу були відсутні підстави для незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з роботи з 22.08.1991 по 18.02.1997 та періоди військової служби з 19.02.1997 по теперішній час, адже вказані періоди підтверджено належними доказами, а саме трудовою книжкою яка є основним документом, який підтверджує стаж роботи та військовим квитком серії НОМЕР_3 , витягом з особової справи позивача та відповідними уточнюючими довідками.

Таким чином відповідачі протиправно не врахували означений період до страхового стажу позивача.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсій позивач досягла віку 50 років.

Період роботи та військової служби позивача з 22.08.1991 по 18.02.1997 та періоди військової служби з 19.02.1997 по 09.04.2024 (по день звернення до пенсійного органу), який підлягає зарахуванню становить 32 роки 7 місяців 16 днів.

Суд зазначає, що позивач в позовних вимогах період служби визначив з 19.02.1997 по «теперішній час», не конкретизувавши датою, якою цей період має бути зарахований.

Суд вважає за необхідне зазначити, що моментом виникнення спірних правовідносин є момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, тому період військової служби з 19.02.1997 підлягає зарахуванню по 09.04.2024 (по день звернення до пенсійного органу).

Таким чином суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №79 від 06.06.2024 про скасування рішення про призначення пенсії від 09.04.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 79 від 06 червня 2024 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Дніпропетровській області (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26 м. Дніпро, 49000; ) зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) період роботи з 22.08.1991 по 18.02.1997 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27 серпня 1991 року, з 19.02.1997 по 09.04.2024 (по день звернення до пенсійного органу) відповідно до військового квитка НОМЕР_3 від 14 лютого 1997 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження вул. Набережна Перемоги, 26 м. Дніпро, 49000; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 квітня 2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, наведених в даному рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 ( шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 ( шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складено рішення складено 07.10.2024.

Суддя О.В. Царікова