Справа № 607/7839/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 607/7839/24 пров. № А/857/16268/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2024 року (суддя Дзюбич В.Л., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Тернопіль, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №607/7839/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови,

встановив:

У квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, в якому просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №728178 від 27.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн. скасувати. Судові витрати стягнути із відповідача.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому висловив незгоду з її вимогами. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.06.2024 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №728178 від 27.03.2024, залишено без змін. У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янчишин Володимир Йосифович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду є незаконним, оскільки останнє ухвалене за відсутності належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також з грубим порушенням його прав та процедури розгляду справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що не вчиняв жодного правопорушення, як це ставиться йому у вину спірною постановою відповідача, вимог ПДР України не порушував, хоча дійсно їхав у транспортному засобі Nissan X-Trail 27.03.2024, однак не вказував, що керував ним. Суд належної оцінки викладеним у позові доводам не надав, формально, необґрунтовано розглянув праву, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 07.06.2024 і прийняти постанову, якою задоволити позовні вимоги.

Відповідача подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її мотиви та підстави є безпідставними та необґрунтованими, а оскаржуване рішення суду винесене у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи. Просить рішення суду залишити в силі, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №728178 від 27.03.2024, складеної т.в.о. командира взводу 1 роти УПП в Тернопільській області ДПП старшим лейтенантом поліції Блащук С.В., визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3КУпАП, зокрема в тому, що 27.03.2024 о 01 год. 39 хв. в м. Тернополі на перехресті вулиць Драгоманова П.Орлика, керував транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, чим порушив п.2.9 (в) ПДР України, у зв`язку з чим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн. (а.с. 6).

Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення п.2.9 «в» Правил дорожнього руху України, що свідчить про обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, згідно із п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9 «в» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Згідно вимог п.30.2 ПДР України, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №166 від 02 березня 2021 року «Про деякі питання державних номерних знаків транспортних засобів» затверджено Вимоги до номерних знаків транспортних засобів (далі Вимоги).

У відповідності до п.1 розділу 3 Вимог, знаки залежно від типу мають містити інформацію щодо адміністративно-територіальної належності (крім знаків, що належать транспортним засобам, які зареєстровані на підставі договору, укладеного в електронному вигляді у визначеному законодавством порядку, на яких використовуються літеросполуки «ЕЭ», «ЭС», «ОІ», «РВ»), порядкового номера, серії та символи державної належності, літеросполуки «СВР» - на знаках підтипів 4-1 та 4-2, «БР» - на знаках підтипів 4-3 та 4-4, літеру «Б» - на знаках підтипів 4-5 та 4-6, літеру «Т» - на знаках підтипів 8-2 та 12-1, літеросполуку «ТР» - на знаках підтипу 12-2, літеру «Е» - на знаках типу 13, літеру «В» - на знаках типу 14, літеру «в» - на знаках типу 15, літеру «С» - на знаках типу 16, літеру «8» - на знаках типу 17.

У відповідності до п.2 розділу 4 Вимог, знаки необхідно виготовляти в помірному макрокліматичному виконанні для експлуатації при температурі навколишнього середовища від мінус 30 °С до плюс 45 °С і відносній вологості повітря 75%.

У відповідності до п.п. 3 та 4 розділу 4 Вимог, знаки, крім знаків типів 2, 6 та підтипів 3-3, 8-2, 12-2, необхідно виготовляти штампуванням із стрічки з алюмінію або з листового алюмінію товщиною не менше ніж 0,8 мм. Знаки типів 9 та 10 допускається виготовляти з листової сталі, яка забезпечує потрібну міцність і довговічність знаків. Знаки типів 2, 6 та підтипів 3-3, 8-2, 12-2 допускається виготовляти з полістирольної стрічки. На лицьовий бік знаків типів 1, 4, 5, 7, 11, 13-17 та підтипів 3-1, 3-2, 8-1-1, 8-1-2, 12-1 наносять світлоповертальну плівку. Відшарування світлоповертальної плівки від лицьового боку знаків не допускається.

Частиною 1 статті 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частинами 1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Отже, у розглядуваній адміністративній справі відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема довести факт вчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху відповідними доказами.

Дослідивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що уже в суді позивач факт вчинення ним адміністративного правопорушення заперечив повністю, вказавши, що 27.03.2024 транспортним засобом Nissan X-Trail не керував, жодних порушень Правил дорожнього руху ним вчинено не було.

Однак, на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення спірної постанови відповідач надав суду диск, на якому міститься відеофайл із нагрудної камери інспектора поліції, переглянувши який суд встановив, що екіпажем патрульної поліції був помічений транспортний засіб, номерні знаки якого не відповідали вимогам стандартів. Під`їхавши до вказаного автомобіля, біля нього був помічений позивач, який в ході спілкування із поліцейськими підтвердив факт того, що він керував автомобілем. Крім того, на вимогу поліцейських пред`явити документи, ОСОБА_1 підійшов до автомобіля та відкривши його, взяв необхідні йому документи.

Також відповідно до відеозапису зафіксовано передню частину транспортного засобу Nissan X-Trail, з якого видно, що на передньому бампері транспортного засобу наклеєно самоклейку стрічку із символами номерного знаку.

Візуальна інформація, що міститься на матеріалах відеофіксації, містить саме ті відомості, що підлягають доказуванню у даній справі, а саме: факт вчинення адміністративного правопорушення, процедуру розгляду справи, пояснення водія, надані в ході розгляду справи.

Варто зауважити, що із дослідження відеозапису видно, що водій (позивач) визнав той факт, що він керував автомобілем.

Таким чином, позивач допустив керування транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Колегія суддів вважає, що відповідач довів правомірність прийняття спірної постанови, оскільки вказана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведеного правового регулювання, колегія суддів приходить до переконання про правильний висновок суду першої інстанції щодо доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що виявилось у порушення вимог пункту 2.9-в Правил дорожнього руху, а тому відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Отже, підстави для скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №728178 від 27.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення - відсутні, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Водночас, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність та бездоказовість доводів апелянта (позивача) про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки наданими суду матеріалами відеофіксації підтверджується, що саме позивач ОСОБА_1 керував автомобілем з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суд першої інстанції врахував наявні у справі докази та норми правового регулювання у спірних правовідносинах, вірно керувався чинними нормами законодавства та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, які стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та основ процесуального права, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2024 року в адміністративній справі №607/7839/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 04.10.2024 року