Справа № 600/4501/23-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4501/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш Віталій Олександрович

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

07 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісопторг" до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2023 року позивач, ТОВ "Сервісопторг", звернулось в суд з позовом до Чернівецької митниці Державної митної служби (відповідача), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів Чернівецької митниці Державної митної служби №UA408000/2022/000140/2 від 31.10.2022.

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 15.05.2024 позов задовольнив. Також стягнув на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісопторг" витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці Державної митної служби України.

Судове рішення мотивоване тим, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а, отже, у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що при аналізі поданих до митного оформлення документів, були виявлені розбіжності та неточності, що викликало у митного органу обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення складових митної вартості товару та їх числових значень, зокрема:

загальна сума Проформи інвойсу від 04.10.2022 №UA-4120388 становить 62683,10 євро, на цю ж суму здійснено оплату, про що свідчить Платіжне доручення від 06.10.2022 №48. При цьому фактурна вартість товару за митною декларацією від 27.10.2022 №UA408020/2022/050321 та Інвойсом від 20.10.2022 № складає 63010,18 євро;

відповідно до п. 1.1 поданого до митного оформлення Контракту від 11.04.2022 №ТА-60030 предметом контракту являється плівковий і самоклеючий папір, а згідно гр. 31 поданої до митного оформлення митної декларації від 27.10.2022 №UA408020/2022/050321 опис товару наступний: "Етикетка паперова самоклеюча, в аркушах", що викликає сумніви щодо вірного опису товару, який впливає на митну вартість;

згідно графи 22 CMR зазначено штамп перевізника UPM RAFLATAC Sp. z.o.o. Довідка про транспортні витрати від 20.10.2022 №20/10-2 видана ФОП ОСОБА_1 . При цьому договору на транспортування товару не було подано до митного оформлення;

у рахунку-фактурі №СФ-25102022 від 25.10.2022 сума транспортних витрат складає 50000 грн., розбивку витрат до/від кордону України не здійснено. Відповідно до поданої до митного оформлення декларації від 27.10.2022 №UA408020/2022/050321 дані витрати складають 42800,00 грн. У жодному документі не вказано вартості транспортування від кордону України до місця призначення.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.04.2022 між Фірмою «UPM Raflatac Oy» (Фінляндською республікою) (Продавець) та ТОВ "Сервісопторг" (Покупець) укладено Договір NO TA-60030, згідно п.1.1 якого Продавець продає, а Покупець купує плівковий і самоклеючий папір, далі - Товар, за кількістю, якістю і на умовах, визначених договором. Товар повинен відповідати технічним умовам (сертифікатам) виробника.

Відповідно до п.3.1 Договору Продавець надсилає Покупцеві прейскурант на Товар разом із підписанням Договору. Ціни на Товар включають вартість пакувальних, маркувальних і вантажно-розвантажувальних робіт (крім розвантажувальних робіт на складі Покупця), витрати на транспортування для доставки товару до місця призначення, а також вартість інших витрат, пов`язаних з постачанням матеріалів за цим Договором. У разі підвищення ціни Продавець зобов`язаний направити Покупцеві письмове обґрунтування такого підвищення не пізніше за 30 календарних днів до приблизної дати зміни ціни.

Згідно п. 3.12 Договору визначається як сукупна сума за всі поставки, здійснені протягом усього терміну дії цього Договору, відповідно до сум усіх рахунків-фактур і становить приблизно 2000000 євро (а.с. 22-25).

09.06.2022 між сторонами укладено додаткову угоду №09-06-2022, згідно якої ст. 5.2 Контракту викладено у наступній редакції: Продавець доставляє товар на умовах FCA Kobierzyce Biskupice Podgorne, FCA Nowa Wies згідно з інкотермс 2010.

Вантажовідправник UPM Raflatac Sp.Z.O.O., вул. Finska 1, Biskupice Podgorne, 55-040 Kobierzyce Польща;

Адреса завантаження:

- вул. Finska 1, Biskupice Podgorne, 55-040 Kobierzyce Польща;

- вул. Ryszarda Chomicza 13 A, Nowa Wies Wroclawska, 55-080 Польща.

З метою проведення митного оформлення товарів до Чернівецької митниці Держмитслужби для митного оформлення подано митну декларацію №UA408020/2022/050321 разом із документами, передбаченими частиною другої статті 53 МК України.

За результатами розгляду митної декларації №UA408020/2022/050321 від 27.10.2022 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2022/000140/2 від 31.10.2022, згідно з яким митним органом визначено митну вартість за резервним методом.

Підставою для коригування митної вартості товару митний орган зазначає ч. 3 ст. 53 МК України, зокрема те, що документи, які підтверджують митну вартість документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

загальна сума Проформи інвойсу від 04.10.2022 №UA-4120388 становить 62683,10 євро, на цю ж суму здійснено оплату, про що свідчить Платіжне доручення від 06.10.2022 №48. При цьому фактурна вартість товару за митною декларацією від 27.10.2022 №UA408020/2022/050321 та Інвойсом від 20.10.2022 № складає 63010,18 євро;

відповідно до п. 1.1 поданого до митного оформлення Контракту від 11.04.2022 №ТА-60030 предметом контракту являється плівковий і самоклеючий папір, а згідно гр. 31 поданої до митного оформлення митної декларації від 27.10.2022 №UA408020/2022/050321 опис товару наступний: "Етикетка паперова самоклеюча, в аркушах", що викликає сумніви щодо вірного опису товару, який впливає на митну вартість;

згідно графи 22 CMR зазначено штамп перевізника UPM RAFLATAC Sp. z.o.o. Довідка про транспортні витрати від 20.10.2022 №20/10-2 видана ФОП ОСОБА_1 . При цьому договору на транспортування товару не було подано до митного оформлення;

у рахунку-фактурі №СФ-25102022 від 25.10.2022 сума транспортних витрат складає 50000 грн., розбивку витрат до/від кордону України не здійснено. Відповідно до поданої до митного оформлення декларації від 27.10.2022 №UA408020/2022/050321 дані витрати складають 42800,00 грн. У жодному документі не вказано вартості транспортування від кордону України до місця призначення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 53 МК України декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів (для підтвердження умов оплати за товари);

- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (для підтвердження умов перевезення та числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари); виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати);

- якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари);

- виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати);

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (для підтвердження числових значень щодо вартості товарів та умов поставки);

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (для підтвердження даних щодо виробника товарів та ціни).

Також, відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати податкові наявні у них документи для підтвердження митної вартості товарів.

Декларантом не було подано жодних документів.

Враховуючи, що додаткові документи не надано, а подані не спростовують вищезазначене, відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України заявлена митна вартість товарів не може бути визнана митним органом.

Відбулась процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу для визначення митної вартості товару.

Згідно з положеннями п. 1 ст. 55 МК України митним органом буде здійснено коригування митної вартості товару.

В митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому, відповідно до статей 59, 50 МК України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62,63 МК України методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Було обрано метод визначення митної вартості - резервний.

За основу для визначення митної вартості взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість товару:

№1: МД №UA209170/2022/080595 від 13.10.2022 "папір самоклеювальний у рулонах: Виробник "UPM Raflatac Оу", Фінляндія на підприємстві "UPM Raflatac" Sp.z о.о., Польща. Торговельна марка UPM RAFLATAC. Країна виробництва PL", країна походження: PL, рівень митної вартості 3,18 євро за кг.

Вважаючи протиправними рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA408000/2022/000140/2 від 31.10.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, згідно ч.2 ст.1 Митного кодексу України (далі - МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

За приписами частин 1 та 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14 та від 17.06.2022 у справі № 826/11710/17.

Як встановлено судом першої інстанції, 31.10.2022 позивачем з метою проведення митного оформлення товарів до Чернівецької митниці Держмитслужби для митного оформлення подано митну декларацію №UA408020/2022/050321.

До митної декларації №UA408020/2022/050321 було додано: зовнішньоекономічний договір (контракт) №TA-60030 від 11.04.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №09-06-2022 від 09.06.2022; копію митної декларації країни відправлення №22PL451010E1201849 від 20.10.2022; рахунок-фактуру (інвойс) № від 20.10.2022; рахунок-проформу №UA-4120388 від 04.10.2022; автотранспортну накладну №LWR290898 від 20.10.2022; декларацію про походження товару № від 20.10.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №20/10-2 від 20.10.2022; банківський платіжний документ, що стосується товару №48 від 06.10.2022; пакувальний лист № SUA-4120388-1 від 20.10.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №СФ-25102022 від 25.10.2022; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 20.10.22; висновок про вартісні характеристики товару №161 від 26.09.2022.

За результатами розгляду митної декларації №UA408020/2022/050321 від 31.10.2022 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2022/000140/2 від 31.10.2022.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган виходив із того, що подані позивачем документи, які підтверджують митну вартість, документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності.

Стосовно посилань відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що загальна сума проформи інвойсу від 04.10.2022 №UA-4120388 становить 62683,10 євро, на цю ж суму здійснено оплату, про що свідчить платіжне доручення від 06.10.2022 №48. При цьому фактурна вартість товару за митною декларацією від 27.10.2022 №UA408020/2022/050321 та інвойсом від 20.10.2022 № складає 63010,18 євро, суд першої інстанції врахував наступне.

Так, відповідно до митної декларації від 27.10.2022 №UA408020/2022/050321 та інвойсу від 20.10.2022 № фактурна вартість товару складає 63010,18 євро.

Натомість, згідно проформи інвойсу від 04.10.2022 №UA-4120388 фактурна вартість товару складає 62683,10 євро. Згідно платіжного доручення від 06.10.2022 №48 сума переказу становить 62683,10 євро.

Зокрема, інвойс - це первинний документ у міжнародній торгівлі, який супроводжує вантаж на всьому шляху закордон. Його створює продавець та надсилає покупцю.

Проформа-інвойс - це попередній інвойс, існує для узгодження ціни, обсягу поставки тощо і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс. У проформі - інвойсі зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною. Ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточним, та у подальшому може змінюватись. Відмінність проформи-інвойсу полягає в тому, що деякі дані можуть бути не остаточними, та до нього ще можуть бути внесені зміни.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, зазначені доводи відповідача не можуть бути підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.

Стосовно тверджень відповідача щодо того, що згідно п. 1.1 поданого до митного оформлення Контракту від 11.04.2022 №ТА-60030 предметом контракту являється плівковий і самоклеючий папір, а згідно гр. 31 поданої до митного оформлення митної декларації від 27.10.2022 №UA408020/2022/050321 опис товару наступний: "Етикетка паперова самоклеюча, в аркушах", колегія суддів враховує наступне.

Так, згідно вимог пункту 3 частини 2 статті 53 МК України, саме рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа є документами, які підтверджують митну вартість товарів.

Як встановлено судом першої інстанції, у п. 1.1 Контракту №ТА-60030 від 11.04.2022 року, зазначається загальна фраза узгодженого між сторонами товару (плівковий і самоклеючий папір).

Відповідно до графи 31 поданої МД від 27.10.2022 №UA408020/2022/050321 вказано наступне: "Етикетка, паперова самоклеюча, в аркушах, одношарова, крейдована, з нанесеним на одну із сторін шаром клею на основі акрилових полімерів, білий без друкований, суперкаландрований папір з машинним покриттям середнього глянцю: - Raflacoat Plus-FSC RP51 HONEY GLASSINE 65 FSC Mix Credit SGSCH COC-004879 (face), в рулонах - 128566 м2. Окрім цього, у митній декларації зазначено код товару, а саме: ".

Згідно інвойсу від 20.10.2022 № у графі Найменування товару вказано: EAN 8243589 Raflacoat Plus-FSC RP51 HONEY GLASSINE 65 FSC Mix Credit SGSCH COC-004879; у графі "Код товару" зазначено ; також вказано вагу, кількість, ціну товару та загальну суму.

Проаналізувавши митну декларацію від 27.10.2022 №UA408020/2022/050321, інвойс від 20.10.2022 № та Договір NO TA-60030 від 11.04.2022, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що у зазначених документах дійсно наявне різне найменування опису товару та його властивостей,

Однак встановлено, що заявленій у митній декларації митна вартість товарів є аналогічною тій, яка зазначена в інвойсі, а тому вважав обґрунтованими доводи представника позивача про те, що інформація про товар, узгоджується з відомостями в товаросупровідних документах, в тому числі, з реквізитами, необхідними для ідентифікації ввезеного товару та пов`язання наданих експортних декларацій з даними поставками товару.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції стосовно доводів відповідача щодо не надання позивачем до митного оформлення товару договору на транспортування товару, колегія суддів враховує наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем до митної декларації №UA408020/2022/050321, серед іншого, було додано: автотранспортну накладну №LWR290898 від 20.10.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №20/10-2 від 20.10.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №СФ-25102022 від 25.10.2022.

Також встановлено, що 18.10.2022 між Замовником ТОВ "Сервісопторг" та Перевізником ФОП ОСОБА_1 укладено договір-заяву транспортного експедирування від 18.10.2022 №18102022/1. Згідно договору заявки складено акт №ОУ-000051, згідно якого вартість транспортних послуг з міжнародного перевезення авт. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 по маршруту BISKUPICE PODGORNE (Польща) - м. Львів (Україна) становить 50000 грн.

Відповідно до рахунку-фактури №СФ-25102022 від 25.10.2022 (ФОП Небесний) - постачальник, ТОВ "СЕРВІСОПТОРГ" - одержувач, замовлення №18102022/1; транспортні послуги з міжнародного перевезення автомобілем НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , по маршруту BISKUPICE PODGORNE (Польща) - м. Львів, вул. Городоцька, б. 357 - Б (Україна), повна вартість становить 50000 грн.

Згідно довідки про транспортні витрати №20/10-2 від 20.10.2022 (ФОП ОСОБА_1 ) ціна транспортно-експедиційних витрат по перевезенню для ТОВ "СЕРВІСОПТОРГ" автомобілем МАН ВС9211МТ/ НОМЕР_2 , за маршрутом BISKUPICE PODGORNE (Польща) - до митного переходу Краківець (Україна) становить 42800,00 грн.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, наведені відповідачем підстави жодним чином не перешкоджають митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.

При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а, отже, у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Водночас, відповідачем суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене у своїй сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про безпідставність висновку відповідача про те, що надані позивачем документи містять розбіжності і не підтверджують заявлену за ціною договору митну вартість товару та свідчить про безпідставність та незаконність оскаржуваного рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості №UA408000/2022/000140/2 від 31.10.2022.

Подані позивачем до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам статті 53 МК України, тому рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості №UA408000/2022/000140/2 від 31.10.2022 є протиправним й таким, що підлягало скасуванню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат (стягнення витрат на професійну правничу допомогу), колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому згідно частини сьомої названої статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Тобто, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є явно не співмірним, або їх витрати не були необхідними у даній справі.

Крім того, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 р. у справі № 520/9115/19, № 640/19536/18 від 03.02.2022.

Як встановлено судом першої інстанції, на обґрунтування понесених судових витрат на правову допомогу, представником позивача надано суду: 1) ордер на надання правничої (правової) допомоги від 30.06.2023; 2) договір на надання правової допомоги від 14.04.2023 №25; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням та здійснених витрат, необхідних для надання правової допомоги станом на 30.06.2023; акт приймання-передачі робіт (надання послуг) від 30.06.2023; довідку від 30.06.2023 №25/7; рахунок №25/7 від 30.06.2023.

14.04.2023 між ТОВ "Сервісопторг" та адвокатським об`єднанням "Шавров, Галицький та партнери" укладено договір про надання правової допомоги, згідно п. 3.1 якого за надання правової допомоги за цим договором клієнт зобов`язується в подальшому сплачувати Адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар) в поряду, строки і розмірі, визначеному між сторонами в додаткових угодах та додатках до цього договору, на розрахункових рахунок об`єднання.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням та здійснених витрат, необхідних для надання правової допомоги станом на 30.06.2023, позивачу надано наступні послуги:

Консультація клієнта, узгодження правової позиції по справі, зокрема обговорення і роз`яснення питань, що стосуються механізму визнання рішення митного органу протиправним та зобов`язання вчинити певні дії 1000,00 грн; вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, зокрема, ознайомлення з документами наданими до митного оформлення, вивчення судової практики у подібних відносинах 1000,00 грн; представництво інтересів клієнта суді, органах державної влади, органах місцевого самоврядування та установах, організаціях, підприємствах, незалежно від форм власності та підпорядкування 1000,00 грн; підготовка та подання адвокатських запитів, клопотань, звернень, зокрема, складання скарг, щодо скасування рішень про коригування митної вартості товарів, щодо отримання інформації. Документів для обґрунтування своїх доводів і заперечень 1500,00 грн; складання позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішень Чернівецької митниці Державної митної служби України (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів: №UA408000/2022/000140/2 від 31.10.2022 5500, 00 грн. Загальна вартість робіт складає 10000,00 грн.

З огляду на предмет розглядуваного спору, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача не відповідала ознакам співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України, тому обґрунтовано стягнув на користь позивача витрати на правову допомогу на суму 5000,00 грн.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.