Справа № 380/13905/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/13905/23 пров. № А/857/8774/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) та представника адвоката Митровки Ярослава Васильовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2024р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Митровки Ярослава Васильовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати і виплатити додаткову грошову винагороду (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12.03.2024р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 12.03.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

13.06.2023р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) представник адвокат Митровка Я.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів /КМ/ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за 27 діб грудня 2022 року та за 31 добу січня 2023 року;

зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до п.1 постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду за 27 діб грудня 2022 року (з урахуванням виплаченої додаткової винагороди за 7 діб грудня 2022 року) та за 31 добу січня 2023 року;

визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 50000 грн. додаткової винагороди відповідно до абз.2 п.1 постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань у складі органу військового управління (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснював оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) у періоди лютий, березень та квітень 2023 року;

зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до абз.2 п.1 постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 50000 грн. додаткову винагороду за період виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань у складі органу військового управління (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснював оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) у періоди лютий, березень та квітень 2023 року (пропорційно до дати виключення зі списків особового складу військової частини та з урахуванням виплачених сум) (а.с.1-11, 41).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання (у письмовому провадженні) (а.с.43 і на звороті).

Згідно ухвали суду від 26.01.2024р. витребувано НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) копії витягів із бойових наказів (розпоряджень) та журналу бойових дій про здійснення (виконання) ОСОБА_1 заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії у грудні 2022 року та січні 2023 року; бойових (спеціальних) завдань у складі Військової частини НОМЕР_2 протягом періоду лютий-квітень 2023 року (а.с.98 і на звороті).

На виконання вказаної ухвали відповідачем скеровані витяги з журналів бойових дій та витяги з бойових наказів (розпоряджень) стосовно ОСОБА_1 (а.с.100-111).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2024р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди відповідно до п.1 постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за 27 діб грудня 2022 року та за 31 добу січня 2023 року; зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до п.1 постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду за 27 діб грудня 2022 року (з урахуванням виплаченої додаткової винагороди за 7 діб грудня 2022 року) та за 31 добу січня 2023 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. (а.с.112-116).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржили сторони.

У своїй апеляційній скарзі відповідач НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вказаних вимог відмовити (а.с.119-125).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач був включений до наказу про виплату збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн. за грудень 2022 року; збільшена додаткова винагорода за грудень 2022 року нарахована та виплачена пропорційну часу участі військовослужбовця у бойових діях або відповідних заходах, згідно наданих підтверджуючих документів такої участі.

Отже, збільшена додаткова винагорода за грудень 2022 року нарахована та виплачена ОСОБА_1 в повному обсязі.

Стосовно іншого періоду зазначає, що населений пункт м.Краматорськ у період з 01.01.2023р. по 31.01.2023р. не входив (не включений) в район ведення воєнних (бойових) дій згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 26 від 02.02.2023р. (зі змінами № 35 від 14.02.2023р.) «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій», у зв`язку з чим позивача не включено до наказу про виплату збільшеної додаткової винагороди за січень 2023 року (в цей період військовослужбовець виконував обов`язки саме в м.Краматорськ).

Окрім цього, судом стягнуто витрати на правову допомогу без врахування складності справи, обсягу наданих адвокатом правових послуг.

В поданій апеляційній скарзі представник адвокат Митровка Я.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення спору (в частині), просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та стягнення судових витрат в розмірі 3000 грн., в цій частині ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі із стягненням всією суми витрат на правову допомогу адвоката (а.с.132-145).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно фактичних обставин справи позивач у період лютий, березень, квітень 2023 року як військовослужбовець, що був включений до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 , виконував бойові (спеціальні) завдання у складі оперативно-тактичного угруповання «Лиман» (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), яке здійснювало оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки).

Вказана обставина у розумінні абз.2 п.1 постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. надавала йому право на отримання збільшеної до 50000 грн. додаткової винагороди за вказаний період.

Водночас, положення постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р., приписи наказу МВС України № 36 від 26.01.2023р. не пов`язують право на отримання збільшеної до 50000 грн додаткової винагороди з оформленням відрядження до оперативно-тактичного угрупування військ.

Звідси, у зв`язку з тим, що позивач протягом періоду лютий-квітень 2023 року був військовослужбовцем штабу Військової частини НОМЕР_2 (вказана обставина підтверджена у відповіді на адвокатський запит), в нього виникло право на отримання збільшеної до 50000 грн. додаткової винагороди відповідно до постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р.

Також суд здійснив неправильний розподіл судових витрат, оскільки не врахував складність справи, досвід адвоката, статус позивача як військовослужбовця, нормативно-правове регулювання спірних виплат, регулярні зміни нормативного регулювання вказаних правовідносин. Суд не встановив жодних обставин завищення адвокатом витраченого часу на надання послуг з огляду на їх зміст та об`єм.

Учасники справи подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги, в яких підтримали свою позицію та навели доводи на спростування тверджень іншої сторони (а.с.167-172, 195-199).

Окрім цього, представник позивача адвокат Олійник Р.Б. скерував на адресу апеляційного суду заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з відповідача НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції в загальному розмірі 5760 грн. (а.с.204-215).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу представника адвоката Митровки Я.В., діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , належить відхилити, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 проходив у період з 13.08.2022р. по 23.04.2023р. військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ).

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) № 221-ОС від 22.04.2023р. «Про особовий склад», позивача з 23.04.2023р. виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження служби до НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (а.с.13).

Згідно листа НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) № 22-4538-23-Вих від 31.05.2023р. військова частина та особовий склад у період з грудня 2022 року по квітень 2023 року входили до сил та засобів ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно з бойовим розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України № 94 гриф від 11.06.2022р., на виконання бойового розпорядження Головнокомандування Збройних Сил України № 3939 від 10.05.2022р.

Позивач виконував завдання згідно з бойовими розпорядженнями в операційній зоні ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »:

01, 06, 07, 08, 09, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31 грудня 2022 року;

01, 02, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 09, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31 січня 2023 року.

Згідно з розрахунковими листами за грудень 2022 року, січень та лютий 2023 року позивачу виплачена додаткова винагорода відповідно до постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. у наступних розмірах:

за грудень 2022 року - 30000 грн обов`язкової виплати (12 рядок таблиці розрахункового листа за грудень 2022 року); 15806 грн. 45 коп. збільшення до 100000 грн за час забезпечення здійснення позивачем заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення бойових (воєнних) дій у період здійснення зазначених заходів (7 днів - 8 рядок таблиці розрахункового листа за січень 2023 року);

за січень 2023 року - 30000 грн. обов`язкової виплати (9 рядок таблиці розрахункового листа за лютий 2023 року).

При цьому, додаткова винагорода, збільшена до 100000 грн. не виплачувалася позивачу, оскільки м.Краматорськ не входив у період з 01.01.2023р. по 31.01.2023р. до району ведення воєнних (бойових) дій згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 26 від 02.02.2023р. (зі змінами № 35 від 14.02.2023р.) «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій».

За інші спірні періоди березень- квітень 2023 року позивач не був включений до наказів на виплату збільшеної додаткової винагороди у розмірі до 50000 грн. на підставі роз`яснень, викладених у листі ІНФОРМАЦІЯ_2 № 25/2716-23-Вих. від 06.05.2023р., згідно яких виплата збільшеної додаткової винагороди у розмірі до 50000 грн. стосуються виключно військовослужбовців Державної прикордонної служби України, яких відряджено та включено до органів військового управління, перелік яких затверджено Головнокомандувачем Збройних Сил України або наказом Генерального штабу Збройних Сил України. При цьому, ОСОБА_1 не був відряджений до органу військового управління (ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), перебував і виконував завдання у складі НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) в АДРЕСА_1 (а.с.14-17).

З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідач не забезпечив належне нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. за період грудень 2022 року - квітень 2023 року, що стало підставою для його звернення із позовом до суду.

Приймаючи рішення та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що за наслідками судового розгляду судом встановлено, що позивач у період з 01.12.2022р. по 31.12.2022р., та з 01.01.2023р. по 31.01.2023р. брав безпосередню участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, що підтверджується витягами з журналу бойових дій НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) № 153 гриф та № 165 гриф, інформацією відповідача щодо обліку ОСОБА_1 в бойових розпорядженнях начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) з метою виконання завдань з оборони АДРЕСА_1 у визначеному районі відповідальності в грудні 2022 року та в січні 2023 року, відповідно, перебуваючи безпосередньо у період здійснення зазначених заходів в Донецькій обл.

Отже, позивач має право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн. пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань, а саме за 27 діб грудня 2022 року (з урахуванням сплаченої додаткової винагороди за 7 діб грудня 2022 року) та за 31 добу січня 2023 року.

При цьому, суд не застосував до спірних правовідносин п.2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 628-АГ від 09.12.2022р. в частині, яка змінює визначені постановою КМ України № 168 підстави для виплати збільшеної до 100000 грн. щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах), та вимагає для такої виплати умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.

Окрім цього, позивача правомірно не включено до наказу на виплату збільшеної додаткової винагороди у розмірі до 50000 грн. у зв`язку із тим, що останній не перебував у відрядженні в органі військового управління ОТУ «Лиман».

Також оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд виснував про те, що визначення вартості послуг адвоката в сумі 3000 грн. є обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

Предметом розглядуваного спору є вимоги позивача щодо нарахування та виплати:

збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди відповідно до п.1 постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за 27 діб грудня 2022 року та за 31 добу січня 2023 року;

збільшеної до 50000 грн. додаткової винагороди відповідно до абз.2 п.1 постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань у складі органу військового управління (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснював оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) у періоди лютий, березень та квітень 2023 року;

стягнення витрат на правову допомогу в суді першої інстанції.

За змістом ч.1 ст.6, ч.1 ст.14 Закону України № 661-IV від 03.04.2003р. «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Згідно зі ст.16 цього Закону умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині 2 ст.9 вказаного Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 1 і 2 ч.4 ст.9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України № 64 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 від 24.02.2022р. «Про загальну мобілізацію» КМ України прийняв постанову № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою КМ України № 793 від 07.07.2022р. в абзаці першому пункту 1 постанови № 168 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

В решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин (з 01.12.2022р. по 31.12.2022р., з 01.01.2023р. по 30.04.2023р.) не змінювався.

При цьому, в постанові від 06.04.2023р. у зразковій справі № 260/3564/22, яка набрала законної сили, Верховний Суд дійшов висновку, що зміст внесених постановою КМ України № 793 від 07.07.2022р. змін до постанови № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Таким чином, встановлена постановою КМ України № 168 додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Водночас реалізація зазначених приписів постанови КМ України № 168 вимагала визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах, враховуючи, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України № 558 від 25.06.2018р., не врегульовувала цих питань.

Про необхідність визначення керівниками відповідних міністерств та державних органів порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених постановою КМ України № 168, вказано і в пункті 21 цієї постанови, доповненому згідно з постановою КМ України № 793 від 07.07.2022р.

Оскільки одночасно з прийняттям постанови КМ України № 168 не було визначено порядку й умов виплати передбаченої нею додаткової винагороди, 17.04.2022р. Адміністрація Державної прикордонної служби України надіслала органам Держприкордонслужби лист № 21-1215-2022 «Щодо однакового трактування положень» за підписом Голови Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 , в якому з метою упорядкування обліку особового складу, який має право на збільшення додаткової винагороди до 100000 грн., були визначені бойові завдання в районах ведення бойових дій, за умови виконання яких військовослужбовцям мала виплачуватися вказана додаткова винагорода.

30.07.2022р. Адміністрація Держприкордонслужби, посилаючись на п.21 постанови № 168, видала наказ № 392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», який був уведений в дію з 01.08.2022р.

Пункт 2 цього наказу визначав вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови КМ України № 168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100000 грн. пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зокрема, підпунктом 7 п.2 цього наказу до таких заходів віднесено виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу (контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави.

У пункті 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Починаючи з 01.12.2022р., був уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р. «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168».

Цей наказ дещо змінив перелік бойових дій і заходів, передбачених п.1 постанови КМ України № 168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

Пунктом 2 цього наказу до безпосередньої участі у бойових діях або заходах віднесено виконання військовослужбовцем у районах ведення бойових дій:

(1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу відповідного органу військового управління Збройних Сил України, угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил), та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

(2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ, інших складових сил оборони, та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з проивником;

(3) бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);

(4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

(5) бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

(6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовим розпорядженням;

(7) бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів.

Згідно з п.3 наказу Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р. документами, що підтверджують безпосередньою участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:

1) бойовий наказ (бойове розпорядження);

2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал), журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;

3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

В подальшому Міністерством внутрішніх справ України був прийнятий наказ № 36 від 26.01.2023р. «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2023р. за № 196/39252), який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовувався з 01.02.2023р. (надалі Порядок № 36).

Згідно із пп.1 та 3 п.2 Порядку № 36 на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується:

у розмірі до 30000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань: у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил), а також у межах операційних зон угруповань військ (Сил оборони держави), залучених до заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; наземної охорони та оборони об`єктів критичної інфраструктури; у районах ведення воєнних (бойових) дій у складі військових адміністрацій; із усебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями, крім випадків здійснення такого забезпечення в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Відповідно до Порядку № 36 до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:

1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

2) бойових (спеціальних) завдань з усебічного забезпечення органів (підрозділів) Держприкордонслужби, угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовим розпорядженням в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

3) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього вогневого контакту з противником;

4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

7) бойових (спеціальних) завдань у складі екіпажу корабля, катера, судна забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів;

8) бойових (спеціальних) завдань у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.

Пунктом 4 Порядку № 36 визначено, що документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, є:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;

рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.

Згідно із п.6 Порядку № 36 виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється щомісяця за минулий місяць на підставі наказів Голови Державної прикордонної служби України, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня, які видаються до 8 числа поточного місяця.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 21.12.2023р. у справі № 200/193/23, від 26.06.2024р. у справі № 200/216/23, від 31.07.2024р. у справі № 200/625/23, від 05.08.2024р. у справі № 200/4100/23, від 28.08.2024р. у справі № 200/1310/23, від 04.09.2024р. у справі № 280/2228/23 та багатьох інших, колегія суддів вважає, що оцінювання доказів, які стосувалися наявності підстав для виплати додаткової винагороди через призму приписів нормативного акта, який до цих правовідносин не може застосовуватися, є помилковим, що вплинуло й на висновки, яких суд першої інстанції дійшов за наслідками оцінювання обставин справи.

Водночас, саме документальне підтвердження участі позивача як військовослужбовця у бойових діях (заходах) слугує для відповідача підставою для виплати додаткової винагороди відповідно до п.1 постанови № 168. Позаяк протягом спірного в цій справі періоду умови і підстави для реалізації приписів зазначеного пункту визначали накази Адміністрації Держприкордонслужби № 392/0/81-22-АГ від 30.07.2022р., № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р., то саме вони [накази] мали бути застосовані за описаної в цій справі ситуації під час оцінювання того, чи мав позивач право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. у спірні періоди.

Оскільки виплата додаткової винагороди за грудень 2022 року здійснювалася у січні 2023 року під час дії наказу Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р. «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», до спірних правовідносин слід застосовувати положення саме цього наказу (фактично діяв до 01.02.2023р. через вступ в дію наказу № 36 від 26.01.2023р. «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України»).

Також у зв`язку з тим, що виплата додаткової винагороди за січень 2023 року здійснювалася у лютому 2023 року під час дії Порядку № 36 (який підлягав застосуванню в період з 01.02.2023р. по 04.09.2023р.), до спірних правовідносин слід застосовувати положення саме цього Порядку (вказаний Порядок № 36 втратив чинність 05.09.2023р. на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України № 726 від 01.09.2023р.).

Зі змісту п.1 Постанови № 168, наказу Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р. та пунктів 2, 3, 4 Порядку № 36 слідує, що умовами виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України в розмірі до 100000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць є:

період дії воєнного стану;

безпосередня участь військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи);

безпосереднє перебування в районах ведення бойових дій (здійснення заходів) у період здійснення зазначених заходів;

підтвердження такої участі визначеними у п.3 наказу Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р., п.4 Порядку № 36 документами.

Відповідно до абз.27 ст.1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991р. район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Разом з цим, пунктом 7 Порядку № 36 райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.

У свою чергу, згідно Положення про Міністерство реінтеграції тимчасово окупованих територій України, затв. постановою КМ України № 376 від 06.06.2016р., в цього центрального органу державної влади, діяльність якого спрямовується і координується КМ України, відсутні повноваження (компетенція) щодо визначення районів ведення воєнних (бойових дій) або визнання окремих територій відповідними районами.

Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» № 26 від 02.02.2023р., до районів ведення бойових дій в період з 01.01.2023р. по 31.01.2023р. не входив населений пункт м.Краматорськ.

Разом з цим, позивач отримував в грудні 2022 року та січні 2022 року додаткову грошову винагороду передбачену постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. в розмірі 30000 грн. щомісячно пропорційно часу виконання відповідних бойових та спеціальних завдань, поза районами ведення бойових дій та без безпосереднього вогневого контакту з противником.

Також ОСОБА_1 був включений до наказу про виплату збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн. за грудень 2022 року; збільшена додаткова винагорода за грудень 2022 року нарахована та виплачена пропорційну часу участі військовослужбовця у бойових діях або відповідних заходах, згідно наданих підтверджуючих документів такої участі.

Підтвердженням наведеного є представлений витяг з журналу бойових дій за грудень 2022 року, згідно якого 02.12.2022р. та 03.12.2022р. позивач приймав участь в бойових діях (а.с.103).

Стосовно виплат збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн. за січень 2023 року колегія суддів враховує, що населений пункт м.Краматорськ у період з 01.01.2023р. по 31.01.2023р. не входив до району ведення воєнних (бойових) дій згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 26 від 02.02.2023р. (зі змінами № 35 від 14.02.2023р.) «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) ній».

Водночас, умовою виплати збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн. відповідно до наказу Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р. є перебування військовослужбовця безпосередньо в районі ведення бойових дій.

За таких умов правові підстави для включення позивача до наказу про виплату збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн. за січень 2023 року були відсутніми.

Колегія суддів наголошує, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за спірний період грудня 2022 року та січня 2023 року.

Сам факт несення військової служби на підставі бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України не є достатньою підставою для нарахування та виплати відповідачем позивачеві збільшеної додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.

Крім того, відповідач на виконання ухвали суду про витребування документів надав витяги з журналів бойових дій та витяги з бойових наказів (розпоряджень) стосовно ОСОБА_1 , дійсність яких не спростована під час судового розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заявлені в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів керується наступним.

Пунктом 1 постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. визначено, що особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 грн.

НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) та особовий склад у період з грудня 2022 року до квітня 2023 року входив до сил та засобів ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » згідно бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України № 94 гриф від 11.06.2022р., на виконання бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України № 3939 від 10.06.2022р., що стверджується листом відповідача № 22-4538-23-Вих від 31.05.2023р. (а.с.14-17).

Статтею 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затв. Законом України № 551-XIV від 24.03.1999р., право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

В силу приписів ст.37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. затв. Законом України № 548-XIV від 24.03.1999р., військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Згідно з наказом МВС України № 36 від 26.01.2023р. «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується, у розмірі, збільшеному до 50000 гривень, у порядку, визначеному абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки).

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 № 25/2716-23-Вих. від 06.05.2023р. порядок здійснення виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно - стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) додаткової винагороди у розмірі до 50000 гривень (в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах) врегульовано наступними нормативно-правовими актами:

постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; наказом МВС України № 36 від 26.01.2023р. «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України»;

пунктами 2, 5, 6, 7 розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стані» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затв. наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018р.

Зазначені положення стосуються виключно військовослужбовців Державної прикордонної служби України, яких відряджено та включено до органів військового управління, перелік яких затверджено Головнокомандувачем Збройних сил України або начальником Генерального штабу ЗСУ (а.с.28-29).

Отже, головними питаннями, відповіді на які лежать в основі правильного вирішення спору в цій частині, є:

до якого саме підрозділу був відряджений позивач та у якому підрозділі перебував на обліку особового складу протягом спірного періоду [01.02.2023р. по 30.04.2023р.];

чи віднесена територія, де знаходився підрозділ, до якого був відряджений позивач, до переліку територій, на яких у вказаному періоді ведуться (велися) бойові (активні чи можливі) дії або тимчасово окупованих;

чи включений підрозділ, до якого у спірному періоді був відряджений позивач, до складу органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, що визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України;

які саме завдання на підставі яких бойових наказів (розпоряджень) та за якою посадою виконував позивач у цьому періоді;

якими документами підтверджуються викладені обставини.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 не перебував у відрядженні в органі військового управління ОТУ «Лиман»; натомість, позивач виконував завдання у складі НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) в АДРЕСА_1 , що стверджується Інформацією щодо обліку ОСОБА_1 в бойових розпорядженнях начальника НОМЕР_1 прикордонного загону з метою оборони АДРЕСА_1 у визначеному районі відповідальності в січні, лютому, березні та квітні 2023 року (а.с.106, 108, 109-111).

За таких обставин правові підстави для включення позивача до наказів на виплату збільшеної додаткової винагороди до 50000 грн. за спірний період були відсутніми.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення за безпідставністю.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про безпідставність заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, в порядку ч.6 ст.139 КАС України та з огляду на результат апеляційного розгляду справи слід змінити розподіл судових витрат, при цьому понесені позивачем витрати на правову допомогу в суді першої та апеляційної інстанції належить віднести на рахунок позивача ОСОБА_1 .

Враховуючи на вищевикладене, доводи апеляційної скарги НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в повному обсязі, оскільки його висновки в частині часткового задоволення позову не відповідають вимогам закону, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування або зміни.

Водночас, апеляційна скарга представника адвоката Митровки Я.В., діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , не підлягає до задоволення з вищевикладених мотивів.

Також відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1288 грн. 32 коп. належить покласти на апелянта НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ).

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2024р. в адміністративній справі № 380/13905/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову представника адвоката Митровки Ярослава Васильовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати і виплатити додаткову грошову винагороду - відмовити.

Апеляційну представника адвоката Митровки Ярослава Васильовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Витрати на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції віднести на рахунок ОСОБА_1 .

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1288 грн. 32 коп. покласти на апелянта НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного тексту судового рішення: 04.10.2024р.