Справа № 440/880/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: А.О. Чеснокова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 р. Справа № 440/880/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.09.2024, м. Полтава, по справі № 440/880/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд визнати протиправною відмову відповідача надати позивачу зареєстровані копії заяв надісланих відповідачу на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , та через кабінет пенсіонера в т.ч. на особистому прийомі у Відділі обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача, який не перепризначив та не виплачує субсидію позивачу, після квітня 2023 року по особовій справі № 10135;

- зобов`язати відповідача перепризначити та виплатити невиплачену субсидію, яка не виплачується після квітня 2023 року по особовій справі № 10135;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що в спірній ухвалі зазначено, що позивач звернувся з позовом до Головного управління ПФУ в Полтавській області з аналогічними за змістом позовними вимогами шляхом подання до Донецького окружного адміністративного суду позовної заяви. Водночас, вказує, що доводи апелянта (позивача) у справі №440/880/24 йдуться про пенсію: "визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №73 від 22.02.2024 про відмову у призначенні пенсії в порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стаду періоди роботи з 26.06.1984 по 13.01.1999 року, з 15.01.1999 року по 24.11.2008 року; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію в порядку статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". А у справі №200/736/24 позовні вимоги стосуються субсидії: "визнати протиправною відмову відповідача надати позивачу зареєстровані копії заяв та декларації надісланих відповідачу через кабінет пенсіонера, і в т.ч. на особистому прийомі у Відділі обслуговування громадян №9 (сервісний центр) АДРЕСА_1 ; визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача, який не перепризначив та не виплачує субсидію позивачу, після квітня 2023р. по особовій справі № 10135; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № -2024-1 від 23.01.2024 про відмову у субсидії; зовов`язати відповідача перепризначити та виплатити невиплачену субсидію, яка не виплачується з травня 2023р. по особовій справі № 10135; стягнути з відповідача на користь позивача 100 000 (сто тисяч) грн у відшкодування моральної шкоди, які перерахувати на рахунок для підтримки ЗСУ, за реквізитами: Банк: Національний банк України, МФО 300001, Рахунок № UA0992708, , Отримувач: Національний банк України." Тому позивач вказує, що дані справи не є і не можуть бути подібними.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечував проти її задоволення та просив відмовити. Вказав про те, що твердження відповідача, що у справі №440/880/24 йдеться про пенсію, а у справі №200/736/24 - про субсидію не відповідає дійсності. Оскільки ухвалою суду від 12.08.2024 виправлено описку в описовій частині ухвали від 11.07.2024 року в адміністративній справі №440/880/24 шляхом викладення предмета спору в такій редакції: "визнати протиправною відмову відповідача надати позивачу зареєстровані копії заяв надісланих відповідачу на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , та через кабінет пенсіонера в т.ч. на особистому прийомі у Відділі обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) АДРЕСА_1 ; визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача, який не перепризначив та не виплачує субсидію позивачу, після квітня 2023 року по особовій справі № 10135; зобов`язати відповідача перепризначити та виплатити невиплачену субсидію, яка не виплачується після квітня 2023 року по особовій справі № 10135; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.".

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій він зазначив, що за позицією ВС позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обгрунтовують звернення до суду. У справі №200/736/24 надіслана відповідь на відзив, де в прохальній частині змінено відповідача на "Держава, в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області", а вимоги зменшено та уточнено "Визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача, який не перепризначив та не виплачує субсидію позивачу з 01.05. 2023р. по особовій справі № 10135 за комунальні послуги по будинку «Л-1» в АДРЕСА_2 (раніше Маяковського), по якому 03.05.2019р за технічним висновком встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.; 3.2 Визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № -2024-1 від 23.01.2024р. про відмову у перепризначенні субсидії по особовій справі № 10135 за комунальні послуги по будинку «Л-1» в АДРЕСА_2 (раніше Маяковського). 3.3. Зобов`язати відповідача перепризначити та виплатити невиплачену субсидію, яка не виплачується відповідачем позивачу з 01.05 2023р. по особовій справі № 10135 по будинку, по якому 03.05.2019р за технічним висновком встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації, а з 28.03.2022р. введені в експлуатацію житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами шляхом подачі декларації до ДІАМ про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) № ІУ58 в АДРЕСА_2 "

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено із матеріалів справи, в провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №200/736/24.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії/бездіяльність відповідача, який не перепризначив та не виплачує субсидію позивачу з 01.05.2023 по особовій справі № 10135 за комунальні послуги по будинку «Л-1» в АДРЕСА_2 (раніше ОСОБА_2 ), по якому 03.05.2019 за технічним висновком встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації; визнання протиправним та скасування рішення відповідача № -2024-1 від 23.01.2024 про відмову у перепризначенні субсидії по особовій справі № 10135 за комунальні послуги по будинку «Л-1» в АДРЕСА_2 (раніше Маяковського); зобов`язання відповідача перепризначити та виплатити невиплачену субсидію, яка не виплачується відповідачем позивачу з 01.05.2023 по особовій справі № 10135 по будинку, по якому 03.05.2019 за технічним висновком встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації, а з 28.03.2022р. введені в експлуатацію житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами шляхом подачі декларації до ДІАМ про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) № ІУ58 в АДРЕСА_2 (раніше Маяковського).

Наразі справа № 200/736/24 перебуває на розгляді в Першому апеляційному адміністративному суді.

Так, приймаючи ухвалу про залишення позову без розгляду суд першої інстанції дійшов висновку, що у провадженні Полтавського окружного адміністративного суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що вже був розглянутий Донецьким окружним адміністративним судом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує таке.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Проте, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 240 КАС суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 340/869/19 вказано, що ця підстава кореспондується з принципом «res judicata» (юридичної (правової) визначеності), у відповідності з яким, зокрема, якщо справу уже вирішено судом, вдруге заявляти тотожний адміністративний позов не можна.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на необхідність дотримання на рівні національного судочинства принципу «res judicata», наголошуючи, що жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного та обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи й постановлення нового рішення.

Таким чином, зазначена підстава для залишення позову без розгляду спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті або перебувають на розгляді в суді.

Відповідно до зазначеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Водночас, не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були аргументовані ним інакше.

Крім того, суд враховує, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ч. ст. 242 КАС України колегія суддів враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, згідно з якими процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими.

Тобто, на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом.

Колегія суддів звертає увагу, що в провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа №200/736/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії/бездіяльність відповідача, яка наразі перебуває на розгляді в Першому апеляційному адміністративному суді.

У вищевказаній справі № 200/736/24 заявлено наступні позовні вимоги:

- визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача, який не перепризначив та не виплачує субсидію позивачу з 01.05.2023р. по особовій справі № 10135 за комунальні послуги по будинку «Л-1» в АДРЕСА_2 (раніше Маяковського), по якому 03.05.2019 за технічним висновком встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № -2024-1 від 23.01.2024 про відмову у перепризначенні субсидії по особовій справі № 10135 за комунальні послуги по будинку «Л-1» в АДРЕСА_2 (раніше Маяковського).

- зобов`язати відповідача перепризначити та виплатити невиплачену субсидію, яка не виплачується відповідачем позивачу з 01.05.2023 по особовій справі № 10135 по будинку, по якому 03.05.2019 за технічним висновком встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації, а з 28.03.2022р. введені в експлуатацію житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами шляхом подачі декларації до ДІАМ про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) № ІУ58 в АДРЕСА_2 .

Таким чином дана адміністративна справа № 440/880/24, яка розглядається Полтавським окружним адміністративним судом і справа № 200/736/24, яка перебуває на розгляді в Першому апеляційному адміністративному суді, є справами про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Так, основна вимога у вказаних справах є визнання протиправною бездіяльності/дії позивача з приводу не перепризначення та невиплати субсидії (після квітня 2023 року) по особовій справі №10135 та зобов`язання перепризначити та виплатити субсидію (після квітня 2023).

Посилання самого позивача на те, що спір в даній справі стосується призначення пенсії, а в справі №200/736/24 є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, адже саме позивачем при подачі позову визначалися межі такого звернення. В зв`язку з чим, факт допущення судом першої інстанції в ухвалі про залишення позову без розгляду описки в мотивувальній частині ухвали, не змінює фактичних позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів також відхиляє аргументи позивача з приводу того, що позовні вимоги у даній справі та справі №200/736/24 відрізняються, бо були уточнені позивачем, з огляду на таке.

Як вже зазначалось вище, позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними.

Отже, той факт, що позивач при визначенні відповідача в справі №200/736/24 змінив формулювання на "держава, в особі Головного управління ПФУ в Полтавській області" жодним чином не змінило суб`єктний склад учасників справи.

А зазначення іншого формулювання позовних вимог не змінило їх суті та матеріально-правових вимог.

Відтак, беручи до уваги встановлені за результатами дослідження наявних у матеріалах даної адміністративної справи доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позовної заяви у даній адміністративній справі без розгляду.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 312, 315, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 по справі № 440/880/24 залишити без змін. .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов