Справа № 520/4587/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 р. Справа № 520/4587/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 15.05.24 по справі № 520/4587/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ДПС у Харківській області, контролюючий орган), в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Харківській області щодо неповернення суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету в розмірі 23 991,85 грн;

- стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області неправомірно стягнуті кошти у розмірі 23991,83 грн на поточний рахунок НОМЕР_1 , МФО банк 305299, ІВАN 61788828 РНОКПП НОМЕР_2 , установа банку: ПРИВАТБАНК, отримувач: ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ за порушення строків бюджетного відшкодування у розмірі 12 418,45 грн на поточний рахунок Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на поточний рахунок НОМЕР_1 , МФО банк 305299, ІВАN 61788828 РНОКПП НОМЕР_2 , установа банку: ПРИВАТБАНК, отримувач: ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області інфляційні витрати у розмірі 9521,38грн. на поточний рахунок НОМЕР_1 , МФО банк 305299, ІВАN 61788828 РНОКПП НОМЕР_2 , установа банку: ПРИВАТБАНК, отримувач: ОСОБА_1 ;

- стягнути з Державного бюджету на корить ОСОБА_1 3 % річних у розмірі 2 032,82 грн на поточний рахунок НОМЕР_1 , МФО банк 305299, ІВАN 61788828 РНОКПП НОМЕР_2 , установа банку: ПРИВАТБАНК, отримувач: ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі, що визначений судово-психологічною експертизою.

В обґрунтування позовних вимог послалась на протиправну бездіяльність ГУ ДПС у Харківській області, що полягає у неповерненні позивачу надмірно та/або помилково сплачених коштів у розмірі 23991,85 грн на підставі положень Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417 (далі по тексту Порядок № 417), як такої, що призвела до порушення прав позивача на повернення надмірної сплати сум єдиного внеску.

Крім того, з огляду на те, що сума у розмір 23991,85 грн не відшкодована з незалежних від платника податку причин, вказувала на наявність права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.

Просила врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.05.2019 у справі № 803/655/17, за змістом якої норми п. 200.23 статті 200 ПК України встановлюють обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена у строк, визначений статтею 200 ПК України, безвідносно до того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні. При цьому, непогашення заборгованості з бюджету з податку на додану вартість у визначений законодавством строк є підставою для виникнення у платника податку права вимагати виплату пені за прострочення бюджетного відшкодування.

Додатково зауважила, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 виснувалась, що спір щодо вимоги про стягнення з бюджету інфляційних та річних процентів нарахованих на прострочену суму заборгованості бюджету з відшкодуванням ПДВ належить розглядати за правилами адміністративного судочинства незалежно від того, чи поєднана така вимога з однією з вимог, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 5 КАС України, чи поєднана вона з вимогою про стягнення заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ та чи розглянуті такі вимоги в іншій справі.

У зв`язку із викладеним, вважала за можливе також стягнути з державного бюджету на її користь інфляційні збитки у розмірі 9521,38 грн та три відсотки річних у розмірі 2032,82 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 по справі № 520/4587/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне та неповне з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для належного вирішення справи, неправильне та неповне дослідження наявних у справі доказів, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/4587/24 від 15 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про невідповідність оскаржуваного рішення вимогам обґрунтованості та належної вмотивованості, що свідчить про наявність підстав для його скасування.

Заперечувала проти висновків суду першої інстанції щодо недотримання нею встановленого положеннями Порядку № 417 повернення надміру та/або помилково сплачених коштів в частині відсутності самостійного попереднього звернення позивача із відповідною заявою до ГУ ДПС у Харківській області, оскільки у спірних правовідносинах сплата таких коштів відбулась на підставі виконавчого документа (вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5250-17У від 15.07.2020 ВП № 63506837), а відтак, застосування норм Порядку № 417 щодо обов`язкового надання заявником копії розрахункового документу (квитанції, платіжного доручення), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3556, є неможливим.

Відповідач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечуючи проти її доводів, просив суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а скаргу без задоволення. Звернув увагу суду на те, що позивачем не дотримано вимоги п. 43.4 ст. 43 ПК України та Порядку № 417, зокрема не надано копію розрахункового документу (квитанції, платіжного доручення тощо), яка б підтверджувала сплату коштів на рахунок 3556, що відповідно унеможливило задоволення такої заяви.

Пояснив, що станом на 14.03.2024 в ІКП позивача за платежем єдиний внесок (КБК 71040000) обліковується передплата в розмірі 23991,85 грн, яка може бути повернута платнику податків у разі подання останнім до ГУ ДПС відповідної заяви з обов`язковим дотриманням вимог, передбачених Порядком № 417.

Наполягав, що правові підстави в обґрунтування позову суттєво відрізняються від змісту позовних вимог, викладених ОСОБА_1 в прохальній частині позовної заяви, оскільки остання обґрунтовує свої вимоги нормами матеріального права, зазначеними у Порядку № 417, водночас, наполягає на стягненні з ГУ ДПС неправомірно стягнутих з неї коштів поза процедурою, встановленою Порядком № 417. Отже, визначений ОСОБА_1 у прохальній частині позову спосіб захисту порушеного права не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується з підставами позову.

В наданих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях позивач, заперечуючи проти доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є єдиним можливим способом повернути незаконно стягнуті кошти, оскільки відповідач ввів в оману ОСОБА_1 вказавши, що кошти можуть бути перераховані на підставі заяви, поданої в Порядку № 417.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 по справі № 520/15823/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги, стягнення матеріальної та моральної шкоди було встановлено, що повідомленням від 18.05.2021 №5250-17/20-40-13-13-16 ГУ ДПС у Харківській області повідомило Східне-міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Харків), що заборгованість адвокатом Ястребовою Є. Б. у розмірі 25710,84 грн сплачена, а тому вимога про сплату боргу(недоїмки) від 15.07.2020 № Ф-5250-17 вважається відкликаною.

Зазначене, підтверджено повідомленням ГУ ДПС у Харківській області про сплату боргу від 18.05.2021 № 5250-17/20-40-13-13-16 в сумі 25710,84 гривень.

Матеріали справи містять копії заяв ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 24.10.2023, від 29.10.2023, від 21.12.2023.

Також, до матеріалів справи позивачкою долучено скаргу від 29.01.2024 до Державної податкової служби України щодо ненадання відповіді на заяви від 29.10.2023, 22.11.2023, 21.12.2023 та скарга до Державної податкової служби України щодо ненадання відповіді на заяви від 29.10.2023, 22.11.2023, 21.12.2023, яка датована 29.10.2023.

Постановою головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 30.08.2021 знято арешт з усіх рахунків, що належить боржнику ОСОБА_1 , у зв`язку зі сплатою боргу на користь держави зі сплати ЄСВ в сумі 25710,84 грн.

Постановою головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 01.09.2021 закінчено виконавче провадження з примусового виконання у зв`язку з виконанням у повному обсязі.

Листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 07.11.2023 на заяву від 23.10.2023 про повернення коштів, позивачка була повідомлена, що її заява не відповідає вимогам Порядку № 417, за змістом якого повернення коштів здійснюється виключно на підставі Заяви про повернення коштів з рахунків 3556, яка подається до територіального органу ДПС за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених коштів, за формою, визначену додатком 1 до Порядку. Враховуючи, що заява не відповідає вимогам вищезазначеного Порядку (заява складена не за формою, визначеною додатком 1 до Порядку, відсутня завірена платником особисто, копія розрахункового документу) запропоновано для вирішення питання щодо повернення з рахунків 3556 надати заяву відповідно до вимог пункту 10 порядку.

З наявної в матеріалах справи листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 19.01.2024 за № 2397/6/20-40-24-04-12 на заяву позивачки від 30.10.2023 про повернення коштів встановлено, що ОСОБА_1 була повідомлена, що при поверненні помилково та/або надмірно сплачених сум грошових зобов`язань контролюючий орган керуються статтею 43 Податкового кодексу України та Порядком інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів. У зв`язку з тим, що заява не відповідає вимогам вищезазначеного Порядку, запропоновано для вирішення питання щодо повернення коштів надати заяву відповідно до вимог Порядку № 60.

Вважаючи, вищевказані відповіді протиправними та такими, що порушують право позивача на отримання надмірно (помилково) сплачених коштів, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх передчасності, зазначивши, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Однак, з огляду на те, що як Порядком інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року № 60 (далі по тексту Порядок № 60), так і Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787 (далі по тексту Порядок № 787) встановлена певна процедура, що передує наданню відповідачем висновку про повернення коштів, яка в свою чергу позивачем дотримана не була, а вимоги, встановлені пунктом 43.4 статті 43 ПК України не виконано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним не вчинення відповідачем дій щодо повернення суми, яка б підлягала відшкодуванню з бюджету у розмірі 23 991,85 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України (далі ПК України).

За визначенням, наведеним законодавцем у підпункті 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України, під надміру сплаченими грошовими зобов`язання слід розуміти суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Положеннями підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків наділений правом на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначено статтею 43 ПК України.

Пунктом 43.1 цієї статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт 43.2. статті 43 Податкового кодексу України).

За приписами пункту 43.3 ст.43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 43.4 статті 43 ПК України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Приписами пункту 43.5 статті 43 ПК України зобов`язано контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Колегія суддів враховує, що підставою для повернення надмірно сплаченого податку є наявність переплати як такої, а не сама заява про повернення податку. За відсутності переплати з податку у контролюючого органу не виникає й обов`язку надати висновок про повернення податку.

Колегією суддів встановлено, що 15.07.2020 ГУ ДПС у Харківській області сформовано вимогу № Ф-5250-17-У про сплату боргу у розмірі 25710,84 грн, яка була направлена до органів державної виконавчої служби для примусового виконання.

Позивач, не погодившись із сумою боргу звернулась до податкового органу з метою здійснення перерахунку.

Відповідно до інтегрованої картки платника єдиного внеску за кодом бюджетної класифікації «7104000» станом на 26.02.2021 після здійсненого за заявою позивача перерахунку, наявний борг зі сплати єдиного соціального внеску становив 9891,30 грн.

19.04.2021 ОСОБА_1 сплачено борг у розмірі 9891,30 грн та 20.04.2021 оригінал квитанції № 0.0..1 направлено відповідачу, що сторонами не спростовується.

Водночас, як стверджує апелянт, контролюючим органом після здійсненого за заявою позивача перерахунку боргу не було направлено повідомлення до виконавця, що призвело до безпідставного стягнення сум у виконавчому провадженні коштів у розмірі 23991,85 грн.

Не погодившись із такою бездіяльністю контролюючого органу, позивач звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі № 520/15823/21 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ),про визнання дій протиправними та скасування вимоги, стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишено без задоволення.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2022 у справі № 520/15823/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 року по справі № 520/15823/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги, стягнення матеріальної та моральної шкоди - повернуто скаржнику.

Постановою Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 520/15823/21 касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2022 про повернення апеляційної скарги у справі № 520/15823/21 задоволено.

Скасовано ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2022 про повернення апеляційної скарги у справі № 520/15823/21.

Справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2023 у справі № 520/15823/21 заяву ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги - задоволено.

Прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 520/15823/21.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 року по справі № 520/15823/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги, стягнення матеріальної та моральної шкоди - закрито.

Закриваючи за заявою позивача провадження у справі № 520/15823/21, апеляційний суд виходив з того, що відмова позивача ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі № 520/15823/21 не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Колегією суддів зазначено, що надмірно сплачені позивачем кошти у розмірі 23 991,85 грн. контролюючим органом не використані і рахуються як переплата, що податковим органом не заперечується. Також судом роз`яснено позивачу право звернутись до контролюючого органу з відповідною заявою про повернення коштів у відповідності до Порядку № 417.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно із частиною 2 статті 13 Закону № 1402-VIII обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до положень частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14, преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 32 постанови від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 вже звертала увагу, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Преюдиційно встановлені обставини не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не визначено законом.

Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 КАС учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, у якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що обставини щодо наявності у позивача переплати зі сплати ЄСВ у сумі 23 991,85 грн, не підлягають дослідженню та з`ясуванню в контексті даної справи.

Колегія суддів звертає увагу, що звернення позивача до суду з даним позовом було зумовлено необхідністю повернення ОСОБА_1 коштів у сумі 23 991,85 грн, які надмірно сплачені до бюджету, як сума єдиного соціального внеску, а відтак, фактично є надмірно сплаченими.

Слід зауважити, що відповідач не заперечує наявність у вказаної суми статусу надмірно сплаченої, однак, посилаючись на не дотримання позивачем визначеної Порядком № 417 процедури подання заяви про повернення коштів з рахунків 3556, зокрема, не надання оригіналу розрахункового документа, наполягає на неможливості повернення позивачу коштів, які були перераховані до бюджету.

Так, процедура зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, в тому числі тих, які сплачені через єдиний рахунок визначена Порядком № 417.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 417 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

- надміру сплачені кошти - суми єдиного внеску, які на певну дату зараховані на належний рахунок 3556 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону);

- рахунок 3556 - відповідний небюджетний рахунок за субрахунком 3556 «Рахунки для зарахування єдиного соціального внеску», відкритий в Державній казначейській службі України.

За змістом пункту 4 Порядку № 417 у випадку надмірної сплати сум єдиного внеску на рахунок 3556 податковим органом здійснюється зарахування цих сум у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком, відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань Платника з цього платежу.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 417 повернення коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на належний рахунок 3556;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій не на належний рахунок 3556;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Кодексом та іншими законами, на рахунок 3556;

5) виявлення технічної та/або методологічної помилки за сумами, які були зараховані на рахунок 3556 з єдиного рахунку.

Згідно із пунктом 6 Порядку № 417 повернення здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів.

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Заява) подається до територіального органу ДПС за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених коштів, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Заява може бути подана Платником до територіального органу ДПС в електронній формі через електронний кабінет та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

До Заяви Платник обов`язково додає копію розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3556 (до Заяви в електронній формі - електронну копію зазначеного документа). Копія цього документа завіряється Платником особисто.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 417 заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у Заяві інформації; подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій; ненадання документа, що додається до Заяви згідно з пунктом 6 цього Порядку.

Аналогічні положення містяться в Порядку № 787, за змістом абзацу 9 пункту 5 якого заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню (крім повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (за згодою), причина повернення (перерахування) коштів з бюджету, найменування банку або небанківського надавача платіжних послуг, місцезнаходження банку (у разі повернення коштів в іноземній валюті (латиницею)), в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).

Заява про повернення коштів з бюджету судового збору, за виключенням помилково зарахованого, складається із обов`язковим зазначенням інформації, наведеної в абзаці дев`ятому цього пункту (крім причини повернення коштів з бюджету), і номера судового рішення та подається платником до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства із оригіналом або копією платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету, копією судового рішення, засвідченою належним чином.

За умови інформаційно-технологічних можливостей органу, що контролює справляння надходжень бюджету, головного управління Казначейства, Казначейства платник може подати заяву до такого органу в електронній формі за допомогою засобів інформаційно-комунікаційних систем та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації в інформаційно-комунікаційних системах, електронних довірчих послуг та електронного документообігу. В електронній заяві також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку платнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним.

Разом із заявою про повернення (перерахування) коштів з бюджету платником подається до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.

За змістом пункту 1 розділу ІІ Порядку № 60 платник податків має право на повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені з єдиного рахунка, відкритого на ім`я ДПС у Казначействі.

Заява подається платником податків до територіального органу ДПС за основним місцем обліку такого платника виключно в електронній формі через сервіс «Електронний кабінет», що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації в інформаційно-комунікаційних системах, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

У разі повернення з єдиного рахунка помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені платник податків у заяві зазначає суму, дату сплати і реквізити з платіжної інструкції, за якими кошти перераховано на єдиний рахунок, та рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг, на який необхідно повернути такі кошти.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 60 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, пені та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються територіальним органом ДПС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу (далі - податкова декларація)), поданої до територіального органу ДПС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Заява може бути подана платником до територіального органу ДПС в електронній формі за допомогою засобів інформаційно-комунікаційних систем та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації в інформаційно-комунікаційних системах, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

У заяві платник зазначає назву помилково та/або надміру сплаченого податку, збору, платежу, його суму, дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок), та визначає напрям перерахування помилково та/або надміру сплачених коштів, що повертаються:

на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг;

на єдиний рахунок (у разі його використання);

на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, незалежно від виду бюджету;

у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

Додатково до заяви платник може подати копію платіжного документа, на виконання якого помилково та/або надміру сплачений платіж перераховано до бюджету.

Колегія суддів враховує, що з наведених вище норм вбачається чітка процедура, якої платник податків повинен дотриматись для повернення переплаченої суми податку.

Так, у разі коли йде мова про переплачену суму єдиного внеску, платник подає заяву у формі, визначеній Порядком № 417 із зазначенням, в тому числі, реквізитів розрахункового документа, дати, номера та суми.

При цьому, визначеним у Додатку 1 до Порядку № 417 зразком заяви про повернення коштів з рахунків 3556 передбачено, що додається копія розрахункового документа.

Тобто наведеними вище положеннями презюмується надання відповідних документів, які підтверджують факт здійснення надлишкової сплати податку.

В іншому ж випадку, в силу п. 10 Порядку № 417 така заява залишається без задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач 24.10.2023 (а.с. 23), 29.10.2023 (а.с. 25) зверталась до контролюючого органу із заявами про повернення коштів.

Дослідивши вказані заяви колегією суддів встановлено, що відомостей про платіжний документ (його реквізити) вказані заяви не містять.

Так само, позивачем не долучався оригінал або копія платіжного документа, який підтверджує перерахування коштів до ГУ ДПС у Харківській області у сумі 23 991,85 грн. Не надано таких доказів і до матеріалів справи.

Колегія суддів зауважує, що без з`ясування дати виникнення передоплати, за поверненням якої зверталась позивач, дослідження платіжних доручень, за якими відповідні кошти були сплачені до бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, неможливо підтвердити право позивача на отримання вказаної суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 640/27332/21.

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 з приводу відсутності у неї платіжних доручень, оскільки спірна сума грошових коштів була стягнута в межах виконавчого провадження, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Враховуючи наведене вище положення, суд апеляційної інстанції констатує, що позивач жодним чином не обмежена в праві знайомитись із матеріалами виконавчого провадження, у тому числі знімати з тих копії (фотокопії). Водночас, ОСОБА_1 не наведено доказів на підтвердження вжиття нею будь-яких заходів з метою отримання копій платіжних доручень та отримання відмови з цього приводу.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, всупереч вказаної норми, позивачем не доведено дотримання нею при зверненні до відповідача встановленої Порядком № 417 процедури та, як наслідок, допущення протиправної бездіяльності контролюючим органом, що зумовлює відмову у задоволенні позову.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем при зверненні до контролюючого органу із заявою про повернення коштів не було дотримано встановленої процедури, що в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, а тому відсутні підстави для його скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 по справі № 520/4587/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій О.А. Спаскін