Справа № 240/33586/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/33586/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Г.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

07 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:

- визнати протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо неврахування при призначенні пенсії наявного трудового стажу у повному обсязі 41 рік 9 місяців 12 днів та невиплати разової допомоги, що передбачена для працівників освіти згідно 7-1 розділу XV Закону №1058-І.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату призначеної з 09.04.2023 року пенсії за віком з урахуванням наявного трудового стажу 41 рік 9 місяців 12 днів.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги працівникам освіти у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач протиправно не зарахував до спеціального стажу позивача періоди її роботи у закладах та установах освіти, і як наслідок не виплатив грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

09 вересня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 16.08.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, що передбачена п.7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.

На вказане звернення відповідач листом від 14.09.2023 відповідач зазначив, що розмір пенсії обмислено при страховому стажі 35 років 1 місяць 23 дні, крім того Переліком № 909 передбачено завідувачів та бібліотекарів бібліотек, як закладів освіти (із статусом юридичної особи); бібліотека не є закладом освіти; у позивача відсутній необхідний страховий стаж (30 років).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржила його до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до п."е" ст.55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 23.11.2011 № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати

Як встановлено пунктом 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку №1191).

Отже, Порядком №1191 визначено право осіб, яким призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV, на отримання грошової допомоги за умови дотримання встановлених пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону умов, що в свою чергу спростовує доводи відповідача про відсутність підстав для призначення грошової допомоги у зв`язку з тим, що позивачу пенсія за вислугу років не призначалась.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про освіту" складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова перед вища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Постановою КМ України від 04.11.1993 N 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, в якому зазначені посади "завідуючі, бібліотекарі" в установах, закладах "Бібліотеки".

Вказаним переліком не передбачено, що бібліотека обов`язкова повинна бути юридичною особою.

Відповідно до пункту 2 приміток до постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених таким переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

В ст.1 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" зазначено, що бібліотека - інформаційний, культурний, освітній заклад (установа, організація) або структурний підрозділ, що має упорядкований фонд документів, доступ до інших джерел інформації та головним завданням якого є забезпечення інформаційних, науково-дослідних, освітніх, культурних та інших потреб користувачів бібліотеки.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" визначено види бібліотек, які, зокрема, за призначенням поділяються на публічні (загальнодоступні), у тому числі спеціалізовані для дітей, юнацтва, осіб з фізичними вадами; спеціальні (академій наук, науково-дослідних установ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій).

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону "Про бібліотеки і бібліотечну справу" бібліотека може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації.

Згідно із положеннями статті 30 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" встановлено соціальні гарантії працівників бібліотек, відповідно до частини першої якої на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини 6 статті 30 згаданого закону працівники бібліотек мають право на допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірах та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи що переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993, передбачена посада бібліотекаря незалежно від форми власності, відомчої належності закладів і установ або статусу, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що період роботи позивача на посаді бібліотекаря має зараховуватись до стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.03.2019 у справі №127/9277/17.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, відповідачем з 09.04.2023 позивачу, яка до цього не отримувала будь-яку пенсію, призначена пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.04.1984, встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював на таких посадах, зокрема:

- 01.09.1980-27.06.1984 - навчання у вищих/середніх навчальних закладів - 3 роки 9 місяців 27 днів;

- 15.08.1984-14.05.1987- учитель української мови і літератури в Михайленській середній школі - 2 роки 9 місяців;

- 20.05.1986-14.05.1987 - період проживання з чоловіком у військовій частині НОМЕР_2 - 11 місяців 25 днів;

- 15.05.1987-07.08.1988 - догляд за дитиною до 3 років - 1 рік 2 місяці 23 дні;

- 08.08.1988-31.12.1990 - період проживання з чоловіком у військовій частині НОМЕР_2 - 2 роки 4 місяці 24 дні;

- 29.04.1991 - 30.11.1992 - завідуюча бібліотекою В/Ч НОМЕР_3 в Республіка Беларусь - 1 рік 7 місяців 2 дні;

- 07.04.1993 - 08.07.1993 - медична сестра госпітального відділення медичної роти В/ч НОМЕР_4 Республіки Беларусь - 4 місяці 20 днів4

- 26.08.1993 - 31.08.1995 - старша піонервожата середньої школи № З м. Мар`їна Гірка, Республіка Беларусь - 2 роки 0 місяців 5 днів;

- 01.09.1995 - 08.07.1996 - методист Пуховицького центру позашкільної роботи «Світанок», Республіка Беларусь -10 місяців 8 днів;

- 02.09.1996 - 31.08.2016 - учитель української мови і літератури в Житомирському обласному педагогічному ліцеї - 19 років 11 місяців 30 днів;

- 02.09.2016 - 31.03.2023 - учитель української мови і літератури в Житомирському екологічному ліцеї № 24 - 6 років 6 місяців 27 днів.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, вказані записи не містять виправлень, описок, підчищень, а тому є належними та допустимими доказами які підтверджують період її роботи

У свою чергу Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, посада "організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми", "педагоги-організатори" у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх, навчальних закладах, музичних і художніх школах, а також посада "старшої піонервожатої", "вчителя" зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач підпадає під дію пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV та має право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

А тому, порушене право позивача належним чином відновлено шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі десяти пенсій на день її призначення на підставі пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Окрім того, як вбачається із витягу з наказу № 325 від 21.11.1990 року Начальника штабу ВЧ НОМЕР_5 у період з 20 травня 1986 року по 31 грудня 1990 року (4 роки 7 місяців 12 днів) ОСОБА_2 проживала разом із чоловіком Капітаном ОСОБА_3 у військовій частині НОМЕР_2 , та не працювала у зв`язку з відсутністю можливості працевлаштування.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком зараховується період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Згідно із пунктом "з" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, до стажу роботи зараховується також період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Пунктом 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року в редакції від 27.09.2022 (далі - Порядок № 637) період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ і організацій, або довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідкою (додаток 4), виданою територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.

Аналізу вказаних правових надає підстави для висновку, що за загальним правилом, проживання дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що вищевказаний період, у відповідності до вимог п. з) статті ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-Х11 має бути зараховано до стажу роботи.

Таким чином загальний трудовий стаж на час призначення пенсії становив 41 рік 9 місяців 12 днів, а відтак позивач мав право при перерахунок пенсії за віком з урахуванням наявного трудового стажу саме 41 рік 9 місяців 12 днів.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 та виплату призначеної з 09.04.2023 року пенсії за віком з урахуванням наявного трудового стажу 41 рік 9 місяців 12 днів, що не спростовано доводами апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.