Справа № 200/5542/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року Справа№200/5542/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасувати Рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком від 25.07.2024 № 92;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2024 про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 19.08.1983 та з 01.03.1990 по 01.12.1994 згідно довідки № 21 від 12.04.2024.

Позов обґрунтований тим, що позивач 17.07.2024 звернулася до управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням відповідача від 25.07.2024 №92, позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Позивач вважає відмову відповідача зарахувати спірні періоди до страхового стажу протиправною, бо періоди трудової діяльності підтверджені належними записами трудової книжки, відомості про зміну прізвища внесені з дотриманням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР. У разі ж наявності окремих недоліків у записах трудової книжки, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, що, в свою чергу, не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Відтак позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 19.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений ст.258 КАС України, та з урахуванням положень ст. 257-262 КАС України.

03.09.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечує проти позову та вказує, що не враховано всі періоди роботи згідно записів трудової книжки від 19.08.1983 серії НОМЕР_2 , оскільки трудова книжка не завірена печаткою підприємства, зміна прізвища не завірена в установленому порядку. Свідоцтво про шлюб заявницею не надано. До страхового стажу не зараховано період роботи згідно довідки від 12.04.2024 №21: з 01.03.1990 по 01.12.1994, оскільки не вказано дату та номер наказу про звільнення. В вищевказаній трудовій книжці за цей період роботи, має місце виправлення в номері наказу про прийом на роботу. Страховий стаж з 01.05.2000 обчислено згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж заявниці на дату звернення становить 23 роки 02 місяці 05 днів, що є недостатнім для призначення позивачці пенсії. Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області діяло на підставі діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправним та скасування рішення від 25.07.2024 №92 по зверненню від 17.07.2024 відсутністю необхідного страхового стажу.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), 17.07.2024 звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, подавши документи згідно з переліком, зазначеним у розписці-повідомленні.

За принципом екстериторіальності така заява розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішенням якого від 25.07.2024 №92 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV.

У рішенні вказано, що умовами для призначення пенсії за віком є: вік 60 років, стаж - не менше 31 року.

Вік заявниці становить 60 років, страховий стаж заявниці складає 18 років 5 місяців 1 день.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 19.08.1983, оскільки трудова книжка не завірена печаткою підприємства, зміна прізвища не завірена в установленому порядку. Свідоцтво про шлюб не надано. До страхового стажу не зараховано період роботи з 01.03.1990 по 01.12.1994 згідно довідки №21 від 12.04.2024, оскільки не вказано дату та номер наказу про звільнення. В вищевказаній трудовій за цей період має місце виправлення в номері наказу про прийом на роботу. Страховий стаж з 01.05.2000 обчислено згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-ІV)

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в ст.24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.3 ст. 24 Закону №1058-ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Як встановлено ст.62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

П.1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Положеннями ч.1, 3 ст.44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідачем не зараховано трудову діяльність позивача до страхового стажу через те, що у трудовій книжці у записі про зміну прізвища відсутній номер та дата документу, на підставі якого внесено зміни, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Так, до трудової книжки позивача внесено зміни щодо її власника. Первинно зазначалося прізвище « ОСОБА_2 », далі вказано « ОСОБА_3 ». На внутрішньому боці обкладинки трудової книжки міститься інформація наступна інформація «з записами у трудовій книжці ознайомлена 10.04.2014 підпис».

Вирішуючи питання чи підлягають спірні періоди трудової діяльності позивача до страхового стажу суд враховує, що порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (1981 рік), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР, відповідно до п.1.1 глави 1 якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (п. 2.1 глави 2 Інструкції №162).

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень чи заміни імені і по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта чи свідоцтва про народження (пункт 2.10 глави 2 Інструкції №162).

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.12 глави 2 Інструкції №162).

Відповідно до цього ж пункту 2.12 Інструкції №162 зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішньому боці обкладинки і засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги передбачені також Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Так, за змістом пункту 2.13 Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Разом з тим, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Зазначена норма свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

За висновком Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 у справі №754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

З огляду на наведене, відсутність у записі про зміну прізвища у трудовій книжці позивача посилання на дату та номер свідоцтва про одруження не може бути підставою для неврахування відповідних періодів трудової діяльності при обчисленні стажу роботи (до впровадження персоніфікованого обліку), оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, аргументи відповідача про наявність недоліків у заповненні трудової книжки, як підставу для незарахування згідно із записами цієї трудової книжки до її страхового стажу періодів трудової діяльності, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії, на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV (до 01.01.2004), суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, відповідачем не доведено, що у трудовій книжці позивача наявні записи містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні (обрахунку) пенсії.

Відповідачем зворотнього не доведено.

Щодо періоду позивача з 01.03.1990 по 01.12.1994, оскільки у трудовій книжці за цей період роботи, має місце виправлення в номері наказу про прийом на роботу, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Суд наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача. Разом з тим, доказів які б спростовували спірні періоди трудової діяльності позивача відповідач не надав.

Також, суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Крім того, відомості довідки від 12.04.2024 №21 повністю співпадають із відомостями трудової книжки позивача (запис 5-6).

Не зарахування вказаних судом періодів до страхового стажу свідчить про протиправність оскаржуваного рішення відповідача від 25.07.2024 № 92, таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Питання про призначення пенсії позивачу має вирішувати відповідач, яке визначене за принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача від 17.07.2024. Такий відповідач приймав оскаржуване рішення, а тому й повинен у подальшому вчинити дії пов`язані з призначенням пенсії позивачу, що узгоджується з положеннями Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, з змінами і доповненнями.

Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача, оскільки, в межах спірних правовідносин, скасування рішення відповідача є належним та достатнім способом захисту позивача.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до ч.1ї, 3, 8 ст.139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, 84122, ) про визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №92 від 25.07.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 19.08.1983 та згідно довідки № 21 від 12.04.2024, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968,96 грн.

Повний текст рішення складений та підписаний 07.10.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Шинкарьова