Справа № 600/2606/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/2606/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий комплекс» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий комплекс» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26 березня 2024 року №10790947/33707063, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №2 від 20 лютого 2024 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26 березня 2024 року №10790948/33707063, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №4 від 22 лютого 2024 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому чинним законодавством, податкові накладні №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року;

- стягнути з Головного управління ДПС у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий комплекс» шкоду, заподіяну його діловій репутації, в розмірі 68183,50 грн.

В обґрунтування протиправності оскаржуваних рішень позивач посилався на те, що такі не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості як індивідуальних актів, що породжує їх неоднозначне трактування і в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень. На думку позивача, податковий орган, виклавши в оскаржуваних рішеннях інформацію про відсутність документів, які фактично були надані, діяв без дотримання встановленої законом процедури, без дотримання послідовності дій при прийнятті оскаржуваних рішень та у спосіб, що виключає можливість мінімізувати ризик помилки у спірних відносинах. Вказано, що комісією Головного управління ДПС у Чернівецькій області не надано жодної оцінки наданим позивачем поясненням та документам, не зазначено конкретного переліку не наданих позивачем документів та не враховано раніше подані документи при винесенні оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних. Водночас позивач вважає, що сукупність наданих позивачем первинних документів для підтвердження реальності проведених господарських операцій не дають підстав для сумніву щодо дійсності укладання між позивачем та контрагентом договору поставки та реального його виконання сторонами такого договору. Крім цього позивачем, не переслідуючи мету збагачення, визначено розмір шкоди, спричиненої його діловій репутації, в розмірі 68183,50 грн, що є загальною сумою податку на додану вартість, який вказаних у спірних податкових накладних №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року, в реєстрації яких відмовлено (54166,67 грн + 14016,83 грн = 68183,50 грн).

Ухвалою суду від 24 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Представником відповідачів подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в листопаді 2023 року відносно позивача було прийнято рішення про відповідність його п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку у зв`язку з тим, що в контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування. Крім цього, по ТОВ «Торговельно-виробничий комплекс» встановлено ймовірні ризики недостатня кількість найманих працівників, яка необхідна для здійснення господарської діяльності, накопичення залишків нереалізованих товарів за відсутності (недостатності) місць для їх зберігання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності. У зв`язку з тим, що станом на день формування та надсилання до реєстрації спірних податкових накладних в ЄРПН позивач все ще відповідав п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, реєстрацію таких податкових накладних було зупинено і вказано, що платником податків подано документи, які складено/оформлено з порушенням законодавства, і запропоновано надати пояснення. Таким чином, представник відповідачів вважає законними прийняті відносно позивача оскаржувані рішення. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Ухвалою суду від 29 липня 2024 року у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової служби України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у даній справі відмовлено.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий комплекс» («Постачальник») та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДДО» («Покупець») було укладено договір поставки №8-07/2023, згідно з яким Постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні Покупцеві товар (товари), а Покупець зобов`язується прийняти, розвантажити вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. (а.с. 20-23)

Відповідно до пункту 3.1 Договору загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначається видатковою накладною за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що видаткова накладна, а також додатки до неї, після укладання сторонами договору, є невід`ємними додатками до цього договору.

Відповідно до пункту 8.1 Договору оплата за цим Договором здійснюється на умовах 100% передоплати, якщо інше не передбачено додатковою домовленістю сторін. Оплата здійснюється у розмірі повної вартості поставленої партії товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Постачальника, вказаний у реквізитах цього Договору.

На підставі даного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий комплекс» було виписано рахунок-фактуру №1602-01 від 16 лютого 2024 року на товар - цегла REFR 65SA Normala R65SA сумою 409101,00 грн (з ПДВ) та накладну №2202-01 від 22 лютого 2024 року на суму 409101,00 грн (з ПДВ) за товар - цегла REFR 65SA Normala R65SA. (а.с. 25, 31)

Згідно з платіжними інструкціями ТОВ «БУДДО» сплачено ТОВ «Торговельно-виробничий комплекс» загальну суму за поставлений товар згідно рахунку-фактури №1602-01 від 16 лютого 2024 року та накладної №2202-01 від 22 лютого 2024 року, а саме:

- відповідно до платіжної інструкції від 20 лютого 2024 року сплачено частково суму товару у розмірі 230000,00 грн (у тому числі ПДВ 20% - 38333,33 грн); (а.с. 27)

- відповідно до платіжної інструкції від 20 лютого 2024 року сплачено частково суму товару в розмірі 95000,00 грн (у тому числі ПДВ 20% - 15833,33 грн); (а.с. 29)

- відповідно до платіжної інструкції від 22 лютого 2024 року сплачено частково суму товару в розмірі 84101,00 грн (у тому числі ПДВ 20% - 14016,83 грн). (а.с. 144)

Після надходження названих сум на рахунок позивача останнім сформовано та направлено до ДПС України для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних:

- податкову накладну від 20 лютого 2024 року №2 на загальну суму коштів з урахуванням податку на додану вартість 325000,00 грн (загальна сума податку на додану вартість 54166,67 грн, обсяги постачання за основною ставкою 270833,33 грн); (а.с. 13)

- податкову накладну від 22 лютого 2024 року №4 на загальну суму коштів з урахуванням податку на додану вартість 84101,00 грн (загальна сума податку на додану вартість 70084,17 грн, обсяги постачання за основною ставкою 14016,83 грн). (а.с. 150)

За результатами перевірки податкових накладних №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року податковим органом сформовано квитанції від 08 березня 2024 року, в яких зазначено, що податкові накладні збережено, однак їх реєстрацію зупинено на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України. (а.с. 14, 151)

Так, у вказаних квитанціях зазначено наступне: «Документ збережено. Реєстрація зупинена. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 (зі змінами), реєстрація податкових накладних №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН складена та подана платником податку, який відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку (додаток 1 до Порядку)».

На виконання зазначених вище вимог квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних позивачем подавались до контролюючого органу письмові пояснення №05 та №06 від 13 березня 2024 року із копіями документів на підтвердження реальності проведеної господарської операції з поставки товару, у тому числі джерела походження товару, який було поставлено позивачем для ТОВ «БУДДО» на підставі договору поставки №8-07/2023 від 11 липня 2023 року, та його зберігання і транспортування. (а.с. 17-18, 154-155)

19 березня 2024 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області надіслано позивачу повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень №10750909/33707063 щодо податкової накладної №2 від 20 лютого 2024 року та №10750910/33707063 щодо податкової накладної №4 від 22 лютого 2024 року, згідно з якими податковим органом запропоновано ТОВ «Торговельно-виробничий комплекс» надати письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних, реєстрацію яких зупинено. Додатково Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області зазначено інформацію про те, що податку накладну виписано підприємством, яке перебуває в переліку суб`єктів господарської діяльності, що відповідають критеріям ризиковості, що може свідчити про формування фіктивного податкового кредиту підприємствам реального сектору економіки. (а.с. 84-86, 178-180)

Позивачем було направлено повідомлення №2 від 20 березня 2024 року про подання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання про прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №2 від 20 лютого 2024 року, а також додаткові пояснення №08 від 20 березня 2024 року щодо податкової накладної №4 від 22 лютого 2024 року (а.с. 87, 183-186)

За результатами розгляду наданих позивачем пояснень та копій документів Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області 26 березня 2024 року прийнято рішення №10790947/33707063 та №10790948/33707063 про відмову у реєстрації податкових накладних №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року в Єдиному реєстрі податкових накладних у зв`язку з наданням платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства. (а.с. 95-96, 189-190)

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26 березня 2024 року №10790947/33707063 та №10790948/33707063 оскаржувались позивачем до Державної податкової служби України.

03 квітня 2024 року Державною податковою службою України прийнято рішення №20523/33707063/2 та №20524/33707063/2 про залишення скарг без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін. Підставами прийняття вказаних рішень зазначено: ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури (інвойси), акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

(а.с. 149, 227)

За таких обставин позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (далі - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

За правилами пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

Згідно пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Як зазначено у пункті 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» №1246 від 29 грудня 2010 року, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №204 (далі - Порядок №1246 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронні довірчі послуги, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 грудня 2019 року №1165, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з вимогами пункту 4 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Пунктом 5 Порядку №1165 передбачено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

У відповідності до пункту 6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Згідно з пунктом 7 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Отже, підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є відповідність: 1) платника податку критеріям ризиковості платника податку; 2) податкової накладної/розрахунку коригування критеріям ризиковості здійснення операції.

Пунктом 10 Порядку №1165 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 року №520 (пункт 11 Порядку №1165).

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (абзац 2 пункту 25 Порядку № 1165).

Згідно наявних у цій справі матеріалів судом встановлено, що підставою для зупинення реєстрації податкових накладних слугувало те, що такі виписані платником податку, який відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

У зв`язку з цим варто зазначити, що на момент формування квитанцій, якими зупинено реєстрацію податкових накладних, такі Критерії ризиковості платника податку на додану вартість визначені додатком 1 до Порядку №1165.

Так, згідно додатку 1 до Порядку №1165 за пунктом 8 встановлено наступний Критерій ризиковості платника податку на додану вартість: у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Отже, пункт 8 додатку 1 до Порядку №1165 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість містить одну із можливих ознак ризиковості здійснення операцій, якою є те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Аналіз пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість свідчить про те, що для того, аби встановити наявність у платника податку такої ознаки, мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності платника податку вказаному критерію слід навести розрахунок показника за цим критерієм, якому відповідає платник податку, чого вимагає пункт 11 Порядку №1165.

Водночас пункт 11 Порядку №1165 передбачає зазначення у квитанції пропозиції щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку, що підставою для відмови в реєстрації податкової накладної є наявність об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання свого податкового обов`язку. Тобто, господарська операція має бути реальною, впливати на активи підприємства та породжувати податкові зобов`язання.

Водночас податкове законодавство України, чинне на час формування у цій справі квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних, містило вимоги до змісту квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, які є конкретними та не можуть носити абстрактний характер.

Однак з матеріалів справи вбачається, що при зупиненні реєстрації спірних податкових накладних у квитанціях відсутній конкретний перелік необхідних документів, що має бути наданий платником для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Між тим, наявні лише посилання на пункт 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що унеможливлює встановити конкретно, на підставі чого податковий орган дійшов висновку про відповідність контрагента, з яким позивач уклав договір поставки товару і на підставі якого була здійснена відповідна оплата, пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість.

Вказане свідчить про невідповідність сформованих податковим органом квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних вимогам пункту 11 Порядку №1165.

Зазначене дає підстави для висновку, що законних та обґрунтованих підстав для зупинення реєстрації спірних податкових накладних у контролюючого органу не було.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року №520, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2019 року за №1245/34216 (далі - Порядок №520) у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Платник податку, який склав податкову накладну/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації таких податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може подати такі документи:

- договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;

- інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

Згідно із пунктом 6 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Відповідно до пунктів 9 та 10 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що чинними нормативно-правовими актами визначено вичерпний перелік підстав, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

При цьому, як підтверджується змістом пункту 5 Порядку №520, передбачений цим пунктом перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, не є вичерпним.

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу.

Суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежується права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН і, хоч і є визначеним у Порядку №520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу.

Саме за результатами детального дослідження змісту документів (в тому числі договору), наданих на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, можливим є формування висновків щодо можливості чи неможливості реєстрації в ЄРПН податкової накладної, реєстрація якої була зупинена згідно із відповідною квитанцією.

Указаної позиції притримується Верховний Суд в постановах від 01 лютого 2023 року у справі №140/506/22, від 16 лютого 2023 року у справі №380/7648/22, від 28 червня 2022 року у справі №380/9411/21.

Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 року по справі №620/4227/20 дійшов висновку, що рішення Комісії контролюючого органу повинно містити як чітку підставу для зупинення реєстрації ПН/РК, так і чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у реєстрації податкових накладних №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року в оскаржуваних рішеннях Комісії Головного управління ДПС у Чернівецькій області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначено надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства.

Водночас суд зауважує, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області в оскаржуваних рішеннях не вказано конкретних документів, які необхідно було надати позивачеві, та не зазначено, які саме документи подані платником податків з порушенням законодавства. Тому для позивача залишалося неочевидним, відсутність чи недоліки якого документа (документів) із наведеного орієнтовного переліку в типовій формі рішення зумовило висновок комісії про відмову в реєстрації податкових накладних. Зміст оскаржуваних рішень свідчить про нечіткість підстав їх прийняття та відсутність у позивача об`єктивної можливості зрозуміти мотиви (підстави) прийнятих відповідачем рішень.

Водночас, аналізуючи надані позивачем документи та пояснення щодо господарської операції, по якій складено податкові накладні №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року, після зупинення реєстрації спірних податкових накладних, суд приходить до висновку, що такі підтверджують дані, зазначені у податкових накладних, та є достатніми для прийняття рішення про їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем надано контролюючому органу первинні документи, які підтверджують та розкривають суть господарської операції з контрагентом ТОВ «БУДДО».

Також Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №360/2460/20 за наслідками аналізу положень Порядку №520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його оформлення (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт Критеріїв, без наведення відповідної підстави і розрахованих показників за критерієм, якому відповідає платник податку, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18 червня 2019 року (справа №0740/804/18), від 23 жовтня 2018 року (справа №822/1817/1).

Отже, невиконання Головним управлінням ДПС в Чернівецькій області законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних призводить до його протиправності.

Поряд з цим, відповідачі у цій справі не надали суду жодного доказу фіктивності указаної вище господарської операції.

Водночас суд зауважує, що підставою для зупинення реєстрації податкових накладних є наявність об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податкових накладних та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання свого податкового обов`язку. Відповідачами не доведено суду наявності обґрунтованих підстав для зупинення реєстрації спірних податкових накладних. При цьому зі змісту квитанцій про зупинення податкових накладних №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року не вбачається чіткого переліку документів, які, на думку податкового органу, повинен був надати позивач.

Тому, надані ТОВ «Торговельно-виробничий комплекс» на виконання вимог Порядку №520 пояснення та обсяг документів були достатніми для цілей реєстрації податкових накладних №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року, а підстав для зупинення та в подальшому для відмови в реєстрації вказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у контролюючого органу не було.

Натомість відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області при перевірці первинних документів, наданих разом з поясненнями щодо господарської операції, дійшов висновку про необхідність надання позивачем письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначених у спірних податкових накладних.

Водночас такі доводи суд оцінює критично, оскільки, приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України.

Суд зауважує, що предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Аналогічний висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 28 червня 2022 року у справі №380/9411/21.

До того ж, як свідчать матеріали справи, на виконання вимог повідомлень Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 19 березня 2024 року №10750909/33707063 та №10750910/33707063 позивач подавав додаткові пояснення щодо проведеної господарської операції, у тому числі відомостей про джерело походження товару, яке в подальшому було реалізовано позивачем для ТОВ «БУДДО», включаючи документи щодо зберігання такого товару у складських приміщеннях та його подальше транспортування контрагенту. Проте податковим органом не було надано належної оцінки таким поясненням та доданим до них документів при прийнятті оскаржуваних рішень.

Стосовно посилань представника відповідачів у відзиві на наявність ухваленого відносно позивача рішення від 15 листопада 2023 року №42044 про відповідність його пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, то такі суд вважає безпідставними, оскільки податковим органом не зазначено того, що саме факт наявності рішення від 15 листопада 2023 року №42044 лягло в основу застосування процедури зупинення реєстрації спірних податкових накладних №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року, а в подальшому й ухвалення рішень про відмову в їх реєстрації в ЄРПН. Про наявність такого рішення не зазначено ні в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних, ні в повідомленнях про необхідність подання додаткових пояснень та/або документів, ні в оскаржуваних рішеннях про відмову в реєстрації податкових накладних.

З аналогічних міркувань суд приходить до висновку про безпідставність посилань представника відповідачів щодо наявності відносно позивача ймовірних ризиків, а саме: недостатньої кількості найманих працівників, яка необхідна для здійснення господарської діяльності, накопичення залишків нереалізованих товарів за відсутності (недостатності) місць для їх зберігання (власних, орендованих, складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючого органу звітності. Про вказані обставини також не було зазначено ні під час зупинення реєстрації спірних податкових накладних, ні під час ухвалення рішень про відмову в їх реєстрації.

Зважаючи на викладене, враховуючи наведену вище практику Верховного Суду щодо застосування норм Порядку №520 та Порядку №1165, вказані обставини в комплексному аналізі наявних у матеріалах справи доказів, що надавались для реєстрації податкових накладних, суд приходить до висновку, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені податковим законодавством, необхідні для реєстрації податкових накладних. Натомість, всупереч частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами правомірності оскаржуваних рішень про відмову у реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Торговельно-виробничий комплекс» про визнання протиправним та скасування оскаржуваних рішень Комісії Головного управління ДПС у Чернівецькій області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання зареєструвати податкові накладні №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року, то такі також підлягають задоволенню як похідні вимоги від вимог про визнання протиправним та скасування рішень про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому суд зазначає, що відповідно до пункту 19 Порядку №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема, прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; - набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення).

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку. Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням (пункт 20 Порядку №1246).

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому що втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Обрана ж форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

В даному випадку задоволення позовних вимог щодо зобов`язання саме Державну податкову службу України здійснити реєстрацію спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність у Комісії Головного управління ДПС у Чернівецькій області правових підстав для відмови у реєстрації спірних податкових накладних шляхом прийняття відповідних рішень, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача та гарантією того, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, будуть відновлені, є зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року датами їх подання.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з Головного управління ДПС у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань шкоди, спричиненої діловій репутації ТОВ «Торговельно-виробничий комплекс», у розмірі 68183,50 грн, то суд зауважує, що в її обґрунтування позивачем зазначено лише те, що вказана сума є розміром податку на додану вартість, який вказаний у спірних податкових накладних №2 від 20 лютого 2024 року та №4 від 22 лютого 2024 року. При цьому позивачем не надано суду жодних належних та достовірних доказів заподіяння йому втрат майнового характеру у заявленому розмірі 68183,50 грн та шкоди діловій репутації внаслідок прийнятих Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області рішень про відмову в реєстрації спірних податкових накладних, або ж доказів настання інших негативних наслідків, які мали місце після прийняття відповідачем оскаржуваних рішень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача в указаній вище частині.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої-третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень частин першої, третьої, сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 9084,00 грн (з яких 6056,00 грн за позовні вимоги щодо оскарження рішень та 3028,00 грн за позовну вимогу про стягнення коштів).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню частково (щодо оскарження рішень), то судовий збір підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Чернівецькій області, яким прийнято оскаржувані позивачем й визнані судом як незаконні рішення, в сумі 6056,00 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий комплекс» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26 березня 2024 року №10790947/33707063 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий комплекс» від 20 лютого 2024 року №2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26 березня 2024 року №10790948/3307063 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий комплекс» від 22 лютого 2024 року №4.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 20 лютого 2024 року датою її подання.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 22 лютого 2024 року датою її подання.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий комплекс» судовий збір у розмірі 6056 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 07 жовтня 2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий комплекс» (м. Чернівці, вул. Міцкевича, буд. 2, ), відповідачі - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (58013, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану 200-А, ), Державна податкова служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ).

Суддя О.П. Лелюк