Справа № 380/20862/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/20862/23 пров. № А/857/10797/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року, ухвалене суддею Кравцівом О.Р. у м. Львів, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 380/20862/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити індексацію грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не перерахунку та невиплати одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби та різниці грошового забезпечення з 01.01.2020 по 17.12.2021, з врахуванням розміру звання і окладу та інших складових грошового забезпечення та премії нарахованих на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 по справі № 380/12989/22;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби, з врахування складових нового грошового забезпечення з 01.01.2020 по 17.12.2021, нарахованих на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 по справі № 380/12989/22.

16 лютого 2024 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив частково.

Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно ОСОБА_1 , яка полягає у не перерахунку та невиплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та різниці грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 17.12.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та різниці грошового забезпечення з 01.01.2020 по 17.12.2021, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання грошового забезпечення за спірний період, яке розраховане, виходячи посадового окладу та окладу за військовим званням, розмір яких визначений, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704. Враховуючи те, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо виплати позивачу за спірний період грошового забезпечення, яке розраховане виходячи посадового окладу та окладу за військовим званням, розмір яких визначений, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, то відповідач має відповідний обов`язок, з урахуванням виплачених сум.

Суд задовольнив позов частково, оскільки, вважав, що позовні вимоги не спрямовані на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 по справі № 380/12989/22.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позов залишити без розгляду. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що правомірно застосував, при обчисленні посадового окладу і окладу за військове звання у 2020 -2021 роках, прожитковий мінімум встановлений станом на 01 січня 2018 року. Крім того відповідач вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду та просить застосувати наслідки пропуску строку.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 у справі № 380/12989/22, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 та станом на 01.01.2021 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які встановлені на 2020 рік та на 2021 рік для проведення перерахунку основного розміру пенсії.

На виконання цього рішення відповідач 09.06.2023 року склав та направив до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для обчислення пенсії довідку № 71/11-450 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 та станом на 01.01.2021.

Позивач, вважаючи, що відповідач мав самостійно перерахувати та виплатити, згідно із цією довідкою, грошове забезпечення позивача за спірний період, однак, не виконав свій обов`язок, звернувся із позовом про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання вчинити відповідні дії.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що відповідач просить застосувати наслідки пропуску позивачем строку звернення до суду, то апеляційний суд досліджує законність рішення суду першої інстанції в межах дотримання позивачем строку звернення до суду.

Апеляційний суд встановив, що позивач звернувся до суду з приводу нарахованого та виплаченого у меншому розмірі, ніж встановлений законом, грошового забезпечення.

Тому, на переконання апеляційного суду, вказаний спір є спором у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Відповідно до частини 5 статті 121 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини 3 статті 121 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки, позивач звільнений зі служби 17.12.2021 року, то про порушення свого права на отримання індексації грошового забезпечення мав дізнатися 17.12.2021 року, який є днем виплати грошового забезпечення при звільненні.

Спеціальний строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні встановлений статтею 233 Кодексу законів про працю України.

На час виплати грошового забезпечення позивачу стаття 233 Кодексу законів про працю України діяла в редакції, яка не обмежувала будь-яким строком право особи звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

За приписами ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, які набрали чинності з 19.07.2022 року, у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Водночас, відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, крайнім строком коли позивач мав звернутися з позовом є 01.10.2023 року.

Апеляційний суд встановив, що позивач подав позов 05.09.2023 року, отже позивач не пропустив строк звернення до суду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року в справі № 380/20862/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич