Справа № 600/6839/23-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/6839/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони Україні у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошевої допомоги, у зв`язку із отриманням поранення під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаного із захистом Батьківщини, що призвело до часткової втрати працездатності у 15% без встановлення інвалідності, згідно із пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із отриманням поранення під час виконання обоз`язків військової служби, пов`язаного із захистом Батьківщини, що призвело до часткової втрати працездатності у 15% без встановлення інвалідності, згідно із пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на протиправність відмови у призначенні одноразової грошевої допомоги, у зв`язку із отриманням поранення під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаного із захистом Батьківщини, що призвело до часткової втрати працездатності у 15% без встановлення інвалідності. Позивач вважає, що право на отримання одноразової допомоги виникло з моменту первинного встановлення ступеня втрати працездатності з 01.11.2021 р., а не з моменту звільнення, і не перевищує двох років від дати первинного встановлення ступеня втрати працездатності у 15 відсотків.

Відповідач заперечував проти позову та вказав, що встановлення ступеня втрати працездатності позивача відбулось поза межами трьохмісячного строку звільнення з військової служби, а тому відсутні підстави для виплати допомоги.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України та відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2016 р. №122-РС та від 12.11.2019 р. №316 звільнений з військової служби та виключений з 12.11.2019 р. із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення. (а.с. 5-7, 10).

01.11.2021 р. згідно довідки МСЕК Серія 12ААА №034413 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності 15%, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. (а.с. 11-12).

Матеріали справи містять довідку про безпосередню участь позивача з 25.05.2016 р. по 14.06.2016 р. в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. (а.с. 13).

Також матеріали спарив містять витяг з протоколу 16 Регіональної військово-лікарської комісії №217 від 31.08.2021 р. щодо отримання позивачем поранення, пов`язаного захистом Батьківщини. (а.с. 14).

Позивач звертався до відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги. Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2023 р. №12/в відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, на підставі пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вказано, що позивача звільнено з військової служби 12.11.2019 р., а 01.11.2021 р. встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення. (а.с. 15).

Мотивувальна частина

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 40 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Відповідно до ст. 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною 1 статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

У відповідності до ч. 2 ст. 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у пп. 5-9 п. 2 ст. 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, прийнятою відповідно до п.2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Згідно приписів пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Судом встановлено, що у довідці МСЕК Серія 12ААА №034413 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності 15%, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та зазначено дату - 01.11.2021 року.

Отже, дата 01.11.2021 року, що зазначена у довідці МСЕК Серія 12ААА №034413, є днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги позивачем.

Однак, суд звертає увагу, що встановлення ступеню втрати працездатності позивача 15%, згідно довідки МСЕК Серія 12ААА №034413 від 01.11.2021 р., відбулось поза межами тримісячного строку після його звільнення з військової служби 12.11.2019 р., що є порушенням вимог п.7 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ.

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивачу вперше встановлена часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності у понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у позивача відсутнє.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошевої допомоги, у зв`язку із отриманням поранення під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаного із захистом Батьківщини, що призвело до часткової втрати працездатності у 15% без встановлення інвалідності, згідно із п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У зв`язку із зазначеним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідач не поніс відповідні витрати з розглядом справи, суд не вирішує питання про їх стягнення.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м.Чернівці, площа Центральна, 3, ).

Суддя Т.М. Брезіна