Справа № 206/3988/24
Суддя: Нестеренко Т. В.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/3988/24
Провадження № 2-а/206/25/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.,

при секретарі Бублейник В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Кравцов Вадим Віталійович до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтуванні позову зазначив, що 20.07.2024 року позивач самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою оновлення своїх військово-облікових даних з метою подальшої подачі його роботодавцем документів бронювання. Під час перебування в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , уповноваженою особою повідомлено позивачу про те, що останній 15.11.2023 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці у зв`язку з чим, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 769 від 20.07.2024 року, на підставі якого приймалась постанова № 9164 від 22.07.2024 року, позивач не прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 15.11.2023 року, проте ані протокол ані постанова не містять в собі відомостей про номер повістку, яку отримав позивач, а також дату її отримання. Також зазначає, що на момент винесення постанови, сплив строк накладення на позивача адміністративного стягнення, у розуміння ст. 38 КУпАП. На підставі викладеного, просить суд скасувати постанову № 9164 від 22.07.2024 року винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн., закрити провадження у справі, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою суду від 31.07.2024 року відкрито провадження у справі за указаною позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.08.2024 року за клопотанням позивача, витребувані докази по справі.

Представник позивача адвокат Кравцов В.В. надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив слухати справу у його відсутність та відсутність позивача.

Представник відповідача надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі зазначивши, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 15.11.2023 року по повістці без поважних причин у зв`язку з чим, порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п.1-3 ст. 17 Закону України «Про оборону». Також зазначив, що в оскарженій постанові, відповідачем допущено технічну помилку у зазначені дати, на яку позивачу було вручено повістку, а саме: замість 15.11.2023 року зазначено 15.05.2024 року, що на думку представника відповідача не впливає на склад адміністративного правопорушення. Також зазначив, що з моменту вчинення даного правопорушення (15.11.2023 року) не пройшло одного року, тому строк притягнення до адміністративної відповідальності позивача у відповідності до ст. 38 КУпАП, на момент оскаржуваної постанови не сплинув.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечував проти обставин, викладених у відзиві на позовну заяву та просив задовольнити позовні вимоги.

Правом надати заперечення на відповідь на відзив, у розуміння ст. 164 КАС України, відповідач не скористався.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків:

Судом встановлено, що 20.07.2024 року відносно ОСОБА_3 складено протокол № 796 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. В протоколі зазначено, що 20.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для уточнення військово-облікових даних. Під час перевірки військово-облікових документів на проведення уточнення облікових даних гр. ОСОБА_1 було встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився по повістці на 15.11.2023 року. У зазначеному протоколі ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи по суті відбудеться об 12 год. 00 хв. 22.07.2024 року.

22.07.2027 року постановою № 9164 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

В оскарженій позивачем постанові зазначено, що 20.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув гр. ОСОБА_1 20.07.2024 року під час проведення перевірки військово-облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній раз пройшов військово-лікарську комісію 16.02.2020 року на отримав висновок про його обмежену придатність до військової служби, а відповідно до вимог Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, під час дії особливого періоду, постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду.

При цьому, військовозобов`язаному ОСОБА_1 , відповідно до Указу Президента України № 65 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», та Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, яким на території України введено військовий стан зі змінами, з метою визначення його стану здоров`я, було вручено під особистий підпис повістку керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 про явку о 08.00 год. 15.05.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строки, зазначені в отриманій ним повістці без поважних причин. Про причини неявки не повідомив та не пройшов медичний огляд. У зв`язку з чим, порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п.1-3 ст. 17 Закону України «Про оборону».

Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (в ред. від 14.10.2023), тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період.

Статтею 210-1 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина перша).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина друга).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За положеннями абзацу 2 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закону № 2232-ХІІ) громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Не є спірним питання отримання позивачем повістки про необхідність явки до РТЦК та СП 15.11.223 року та неявку позивача у визначений час до ТЦК.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 15.11.2023 року за повісткою, врученою позивачу 11.11.2023 року.

Позивачем в обґрунтування поважності причини неявки не надано відповідачу та суду будь-яких доказів, як й власно не вказано про наявність таких поважних причин.

Основним доводом позивача є закінчення на час накладення адміністративного стягнення оскарженою постановою (22.07.2024 року) строку накладення адміністративного стягнення.

Так, за позицію позивача оскільки в повістці позивачу був встановлений термін прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 15.11.2023 року о 8 годині, то перебіг строку правопорушення (неприбуття по повістці) почався з 16.11.2023 року, двомісячний строк накладення адміністративного стягнення сплинув 16.01.2024 року, а це правопорушення не є триваючим, адже обов`язку з`явитися у подальші дні для позивача ані повісткою, ані нормативно-правовими актами, ані законодавством не встановлено.

Відповідно до частини першої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Тобто за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.

КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення, проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Як вказано вище, приведеним вище приписом Закону №3543-ХІІ встановлено обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

За обставинами цієї справи ОСОБА_1 , не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 15.11.2023 року, як вказано у отриманій ним повістці.

Тобто днем вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, є 15.11.2023 року, коли позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити саме 15.11.2023 року.

При цьому, суд зауважує, що явка позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 в будь-який інший день після 15.11.2023 року, наприклад, 16.11.2023 року, утворить склад такого правопорушення.

Постанова № 4591643 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП винесена ІНФОРМАЦІЯ_4 22.07.2024 року, тобто після закінчення визначеного статтею 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Суд зауважує, що про неявку позивача за викликом по повістці ТЦК стало відомо як 15.11.2023 року, коли позивач не з`явився по повістці.

Отже, відповідачем правопорушення виявлено саме 15.11.2023 року, тобто у будь-якому випадку, якщо й вважати таке правопорушення триваючим, адміністративне стягнення накладене на позивача поза межами строку, встановленого частиною першою статті 38 КУпАП.

За положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Слід також зазначити, що суд приймає до увагу те, що при винесенні постанови № 9164 від 22.07.2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_2 було допущено саме технічну помилку у даті явці позивача по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що узгоджується з іншими доказами по справі.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені частиною першою статті 38 КУпАП, суд приходить до висновку, що оскаржена позивачем постанова має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн., позов задоволено в повному обсязі, а тому витрати в сумі 605,60 грн. у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 19, 20, 72-77, 139, 241-247, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Кравцов Вадим Віталійович до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 9164 від 22.07.2024 року винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн.60 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: Т.В. Нестеренко