Справа № 420/37276/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/37276/23

Головуючий в 1 інстанції Токмілова Л.М. Дата і місце ухвалення: 08.04.2024р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря Челак Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Світовий Контейнерний Сервіс до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю Світовий Контейнерний Сервіс звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці, в якому просило:

- визнати противоправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100060/2023/000072/2 від 04.10.2023 року;

- - визнати протиправною та скасувати картку відмови Київської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100060/2023/000747 від 04.10.2023 року;

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Київська митниця подала апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Київської митниці подано митну декларацію МД №23UA27U1 від 04.08.2023 року. Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією МД № 23UA27U1 від 04.08.2023 року позивачем надані документи, зазначені в графі 44 МД.

Апелянт зазначив, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України під час здійснення Київською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з МД було встановлено, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як зазначив апелянт, оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Апелянт вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів № №UA100060/2023/000072/2 від 04.10.2023 року прийнято обґрунтовано, а тому скасуванню не підлягає.

У зв`язку з вказаним апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.04.2023 року між ТОВ «Світовий Контейнерний Сервіс» (Покупець) та компанією Beacon Intermodal Leasing, LLC (Продавець) було укладено Контракт №03/04/23 (далі-Контракт), відповідно до якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується купити Товари, найменування, кількість, номенклатура та ціна яких за кожним окремим постачанням вказуються в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

На виконання умов Контракту Beacon Intermodal Leasing, LLC здійснив продаж товару Покупцю.

З метою митного оформлення імпортованого товару 04.10.2023 року декларантом до Київської митниці подано митну декларацію №UA89U0 на товар: контейнери з чорного металу для перевезення товарів загального призначення одним або кількома видами транспорту, бувші у використанні: Контейнери 40-футові, тип - 40НС, 2 шт.: №BMOU4621482 - 2010 року виробництва, №CAXU9356233 - 2005 року виробництва. У комплекті, мають сліди інтенсивної експлуатації, множинні пошкодження зовнішньої поверхні, вм`ятини по корпусу з ушкодженнями та осипанням лакофарбового покриття (сколи, подряпини), невідповідність дверних отворів. Контейнери перебувають у неробочому стані та вимагають додаткових ремонтно-відновлювальних робіт. Втрата якості - 80-85%.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи:

Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) S0013585 04.04.2023;

Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) S0013586 04.04.2023;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) 2212024/1 16.02.2023;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) 2212027 15.02.2023;

Декларація про походження товару (Declaration of origin) S0013585 04.04.2023;

Декларація про походження товару (Declaration of origin) S0013586 04.04.2023;

Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA08U0.00 25.05.2023;

Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA100060/2023/000395 25.05.2023;

Банківський платіжний документ, що стосується товару 275 11.04.2023;

Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією 144/230 22.09.2023;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 03/04/23 03.04.2023;

Договір про надання послуг митного брокера 06/03-1 06.03.2019;

Акт технічного стану №170423 17.04.2023;

Карти контейнерів б.н. 12.04.2023;

Лист підприємства №0210-1 02.10.2023;

Фото контейнера №BMOU4621482 12.04.2023; фото контейнера №CAXU9356233 12.04.2023.

За результатами перевірки МД №UA89U0 від 04.10.2023 року та поданих до них документів, митний орган дійшов висновку, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме: не можливо перевірити достовірність включення до ціни товару всіх складових митної вартості (зокрема, транспортування, навантаження та вивантаження). Мийний орган вказав, що згідно до CMR перевізником товару виступає ФОП ОСОБА_1 (Україна) та LLC «OM TRANSSERVIS» (Україна), що підтверджує сумніви митного органу щодо включення складових митної вартості товару у повному обсязі, враховуючи умови поставки товару DAP.

Також митний орган вказав про наявність інформації щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є всі підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів.

3 огляду на вищевикладене з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, митницею відповідно до вимог частини 2, 3 ст.53, ст. 54, ст. 57 МКУ витребувано документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.

04.10.2023 декларантом було надіслано на адресу митниці лист, яким останній сповістив про те, що всі документи та відомості для підтвердження заявленої митної вартості товару зазначені в графі 44 ЕВМД, інших документів немає та просив завершити митне оформлення товару згідно наданих документів.

04.10.2023 року Київською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100060/2023/000072/2, яким скориговано митну вартість товару за резервним методом, а саме джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: товар № 1 митна декларація від 10.07.2023 № UA204020/2023/27928 (вартість товару згідно джерела інформації 3812,20 дол.США/шт).

В оскаржуваному рішенні митний орган прийшов до висновку про неможливість визнання заявленої митної вартості, враховуючи положення п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, оскільки декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київська митниця 04.10.2023 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100060/2023/000747.

Не погоджуючись з вказаним рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач оскаржив їх до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Світовий Контейнерний Сервіс», з огляду на наступне:

У пунктах 23, 24 статті 4 МК України наведено визначення понять «митне оформлення» та «митний контроль». Так, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.

Вказане узгоджується з положеннями ст.50 МК України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

За змістом частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно ч. 2 ст. 53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Тобто, заявлення митної вартості товарів здійснюється виключно декларантом без жодного втручання митних органів, за винятком проведення певних консультацій за бажанням та зверненням декларанта для отримання певної інформації, необхідної йому для визначення митної вартості товарів.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Згідно частин 5, 6 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Так, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 54 МК України).

З огляду на зазначені вище положення Митного кодексу України, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 року у справі №815/4821/16, але не виключно.

Положення ст. 55 Митного кодексу України зобов`язують митницю у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 2-6 цієї статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 7 ст. 57 МК України).

Згідно ч. 8 ст. 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення митниця визначила те, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме, митний орган вказав на неможливість перевірити достовірність включення до ціни товару всіх складових митної вартості (зокрема: транспортування, навантаження та вивантаження).

В оскаржуваному рішенні митний орган вказав, що згідно CMR перевізником товару виступає ФОП ОСОБА_1 (Україна) та LLC «OM-TRANSSERVIS» (Україна), що підтверджує сумніви митного органу щодо включення складових митної вартості у повному обсязі, враховуючи умови поставки DAP.

Надаючи оцінку рішенню про коригування митної вартості товару, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Згідно п.5 та п.6 ч.10 ст.58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Як вбачається з матеріалів справи, разом із митною декларацією декларантом було подано Київській митниці зовнішньоекономічний договір (контракт) №03/04/23 купівлі-продажу товарів, укладений 03.04.2023 року між ТОВ «Світовий Контейнерний Сервіс» (Покупець) та компанією Beacon Intermodal Leasing, LLC (Продавець).

За положеннями п.п. 3.1 п. 3 цього контракту умови поставки зазначаються в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту.

До митного оформлення декларантом були подані інвойси від 04.04.2023 року № S0013585 та S0013586. Митницею встановлено, що поставка товару здійснювалась на умовах DAP.

Термін «Delivered at Place», скорочено DAP (Постачання в місці призначення), згідно Інкотермс» означає, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.

Термін DAP може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом «перевізник» розуміється будь-яка особа, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов`язання забезпечити самому або організувати перевезення товару по залізниці, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що в даному випадку ціна товару, що поставляється на умовах DAP включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки (фрахту) до зазначеного пункту призначення.

У поданій апеляційній скарзі апелянт вказував на те, що до Київської митниці на спірний товар позивач надав транспортні документи, а саме CMR від 16.02.2023 №2212024/1 та 15.02.2023 №2212027, в яких перевізником товару виступає ФОП ОСОБА_1 (Україна) та LLC «OM-TRANSSERVIS» (Україна). Апелянт вказав, що позивач надав до митного оформлення листа №0210-1 від 02.10.2023 р., в якому зазначив, що спірний товар знаходиться на території ТОВ «Нова Українська мережа залізнично-автомобільних терміналів» (NUNIT KYIV-WEST (Vyshneve). Таким чином, позивачем не надано до Київської митниці транспортні документи видані продавцем, а саме відповідно до контракту продавцем виступає Beacon Intermodal Leasing,LLC, чим порушено правила ІНКОТЕРМС в частині умов поставки DAP.

Апелянт зазначив, що Київська митниця не мала можливості перевірити дотримання умов поставки DAP позивачем та понесені транспортні витрати на перевезення товару позивачем, адже в наданих до митного оформлення CMR відправником товару виступає інша особа, а товар який зазначений в цих CMR не відповідає спірному товару, який оскаржує позивач.

Крім того апелянт посилався на те, що позивач залучив до митного оформлення фотографії табличок спірних контейнерів, однак, у зв`язку з неналежною якістю фотографій не можливо чітко встановити власника. Апелянт вказав, що з наявної інформації вбачається інші власники спірних контейнерів. Контейнер №CAXU9356233 - можливий власник Container Applications International Inc, Контейнер № BMOU4621482 - неможливо ідентифікувати по фотографії. Тобто, інформація зазначена на таблицях по контейнеру №CAXU9356233, які закріплені на спірному товарі, вказують на зовсім іншого власника товару.

В свою чергу позивач по справі надав пояснення, в яких зазначив, що в CMR-накладних, поданих до Київської митниці, вказуються реквізити інвойсів, за якими у спірних контейнерах перевозився вантаж - канцелярські товари у коробках, отримувачем яких є ТОВ ІМЕКС ТРЕЙД (Україна), а відправником AXENT GRUPPE LTD (Сингапур) (CMR-накладні №2212027 від 15.02.2023, №2212024/1 від 16.02.2023, контейнери BMOU4621482 та CAXU9356233).

Як вказав позивач, за CMR-накладними №2212024/2 та №2212024/3 від 16.02.2023, отримувачем вантажів, які перевозились у спірному контейнері CAXU9356233, є RPA ROMSAT LTD (Україна), а вантажовіправником є SHENZHEN ORANTH TECHNOLOGY DEVELOP CO.LTD (Китай).

Вказані в CMR-накладних інвойси виставлялись отримувачам зазначених вантажів, які перевозилися у спірних контейнерах, постачальниками цих вантажів.

Позивач вказав на те, що в даному випадку, спірні контейнери прибували на територію України в якості тари, в якій перевозились вищевказані вантажі і на них розповсюджується дія Конвенції про тимчасове ввезення, до якої Україна приєдналась з 24.03.2004 року. Після вивантаження вказаних вантажів, контейнери ТОВ Світовий контейнерний сервіс на підставі контракту, укладеного між позивачем та BEACON Intermodal Leasing, LLC та інвойсом, сплаченим позивачем, подані до митного оформлення у режим імпорт.

Щодо власників контейнерів, вказаних у табличках позивач вказав, що на фотографіях контейнерів, які були долучені до митної декларації, чітко видно всі необхідні реквізити у відповідності до Конвенції, зокрема, інформація про виробника контейнеру, а також про актуального власника, яким виступає постачальник BEACON Intermodal Leasing, LLC.

Також позивач зазначив, що на табличці, яка розміщена на контейнері BMOU4621482 чітко видно, що власником є BEACON Intermodal Leasing, LLC, також чітко видно номер контейнеру, його вагові показники та інші обов`язкові реквізити. На табличці, яка розміщена на контейнері CAXU9356233 видно, що власником є компанія САІ.

З цього приводу позивач пояснив, що з 01 січня 2023 року компанії CAI International та Beacon Intermodal Leasing, LLC, які входять у групу компаній Mitsubishi HC Capital, за рішенням виконавчого комітету Mitsubishi HC Capital, об`єднались в одну компанію, що наразі має назву CAI. Інформація про вказані зміни розміщена на офіційному сайті Mitsubishi HC Capital за посиланням: https://www.mitsubishi-hc-capital.com/english/, у розділі Новини розміщено відповідне повідомлення від 18.10.2022 про прийняте рішення щодо злиття двох компаній CAI International та Beacon Intermodal Leasing, LLC, за посиланням: https://www.mitsubishi-hccapital.com/english/investors/library/pressrelease/pdf/.pdf.

Також позивач вказав, що 06 січня 2023 року, компанія Mitsubishi HC Capita на офіційному сайті розмістила повідомлення про завершення реорганізації двох компаній шляхом злиття (посилання: https://www.mitsubishi-hccapital.com/english/investors/library/pressrelease/pdf/.pdf) та було створено компанію CAI International, Inc., тобто корпорація. В інвойсі, який було виставлено ТОВ СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС, містяться дві печатки, зокрема, Beacon Intermodal Leasing, LLC та CAI International, Inc., таким чином постачальник діє в межах новоствореної корпорації. Враховуючи вищевикладене у табличці на контейнері CAXU9356233 зазначена актуальна інформація щодо власника контейнеру.

З огляду на викладене безпідставними є доводи митниці щодо неможливості перевірки дотримання умов поставки DAP через зазначення в наданих до митного оформлення CMR відправником товару іншої особи, ніж контрагента позивача, а також зазначення іншого товару, ніж той, митне оформлення якого здійснювалось позивачем.

Також позивачем спростовані доводи митного органу про неможливість встановити власника контейнерів.

З огляду на те, що товар постачався на умовах DAP, усі витрати з доставки товару фактично поніс постачальник товару, тому документи, які стосуються сплати вартості транспортування, навантаження та вивантаження товару не могли бути надані декларантом, оскільки останнім не укладались будь-які договори перевезення товару, не складалась калькуляція витрат на перевезення.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 року у справі № 809/1838/15 зазначив, що приписи чинного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Рішення митного органу про коригування митної вартості товару має бути чітким та зрозумілим, деталізовано описувати виявлені недоліки в документах або роз`яснювати чому ненадання платником податків певних документів унеможливлює визначення митної вартості за основним методом, а також містити посилання на конкретні факти, які є підставою для коригування митної вартості.

У постанові від 04.11.2021 року у справі № 120/2634/19-а Верховний Суд звернув увагу на необхідність зазначення у рішенні про коригування митної вартості товарів інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Таким чином, вказана норма передбачає, що самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

Рішення про коригування митної вартості також повинне містити обґрунтування обраного методу визначення митної вартості товару та підстави для відступлення від методу, застосованого платником податків.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, відповідач митну вартість визначив за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Однак в даному випадку митним органом вказаного обов`язку не виконано.

Крім того позивач наголосив на тому, що у рішенні про коригування митної вартості, Київська митниця посилається на джерела з бази ЄАІС, а саме на митну декларації від 10.07.2023 №UA204020/2023/27928, де вартість товару вказана - 3812,20 дол. США /шт., однак вказана митницею ціна за контейнер дорівнює ціні нового контейнеру подібного типу, тоді як матеріалами справи підтверджується, що до митного оформлення були подані контейнери бувші у використанні, вартість яких складає 1 950 дол. США за одиницю, зокрема, саме таку вартість було сплачено ТОВ Світовий контейнерний світ.

Дійсно матеріалами справи підтверджено, що контейнери, митне оформлення яких здійснювалось позивачем мають пошкодження та сліди експлуатації, тобто не є новими контейнерами.

Узагальнюючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом митну вартість товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, які містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність тверджень митного органу про те, що надані декларантом документи містили не всі відомості, які підтверджують числове значення митної вартості, оскільки це не відповідає фактичним обставинам.

В той же час відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів недостовірності заявленої товариством вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Таким чином, товариством було подано до митниці повний пакет документів на підтвердження достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості товару, оскільки всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, та відповідно, рішення про відмову в прийняті митної декларації.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100060/2023/000072/2 від 04.10.2023 року, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100060/2023/000747 від 04.10.2023 року та наявності підстав для їх скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови складено 04.10.2024 року.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді А.Г. Федусик О.А. Шевчук