Справа № 160/6680/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2024 рокуСправа №160/6680/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі відповідач), в якій позивач просить:
-визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області від 23.11.2023 №00/8694/0407 на суму 1 260 896,35 грн.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України.
Позивачем усунено недоліки позову, долучено довіреність та докази сплати судового збору.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/6680/24; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду.
Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління ДПС у Кіровоградській області докази з їх документальним підтвердженням, що стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення року №00/8694/0407 від 23.11.2023.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з доводами позивача. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Листом від 24.10.2023 № 12-01/6662 позивачем повідомлено про порушення термінів сплати податків по підрозділам підприємства. Позивач вважає, що самостійне повідомлення про вчинення платником правопорушення (крім складів правопорушень, передбачених статтями 123 та 125 Податкового кодексу), належить до обставин, що пом`якшують відповідальність особи за вчинення правопорушень, передбачених статтею 124 ПК України. Умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 ПК України є: встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Податковим кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання; доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності. Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких ПК передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчиненні податкового правопорушення. Таким чином, самостійне повідомлення платником податків про вчинене ним правопорушення, передбачене пп.112.1.3 п.112.1 ст.112 ПК України, належить до обставин, що пом`якшують відповідальність особи за вчинення правопорушення при визначенні вини платника. Щодо порушень ПК України, відповідачем зазначено, що камеральною перевіркою встановлено порушення Новокостянтинівською шахтою ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань, визначених у податкових деклараціях з рентної плати (Додаток 1), на суму 12608963,50грн. На підставі встановленого порушення складено акт від 02.11.2023 №7571/11-28-04-07/37262160, який направлено платнику рекомендованим листом 03.11.2023 та отримано 10.11.2023. Крім того, заперечення на вказаний акт до контролюючого органу не надходили. Тому, на підставі п.124.1 ст. 124 ПК України було цілком правомірно прийнято ППР від 23.11.2023 №00/8694/0407 про зобов`язання сплатити штраф (в розмірі 10% несвоєчасно сплаченого узгодженого грошового зобов`язання) за платежем (КБК 13030100) рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в сумі 1260896,35 грн., яке отримано позивачем 06.12.2023. Відповідач звертає позивачем не подавалась заява про неможливість своєчасного виконання податкового обов`язку у Порядку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225. За вказаних обставин, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
До відзиву долучені витребувані докази.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид господарської діяльності за КВЕД: 07.21 Добування уранових і торієвих руд.
За результатами перевірки складено акт №7571/11-28-04-07/37262160 від 02.11.2023.
За висновками акту дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату сум податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування інших корисних копалин загальнодержавного значення за 2021-2023 роки, відповідальність платника за порушення граничних строків сплати податкового зобов`язання передбачена ст.124 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями.
Виявлені порушення обґрунтовані в акті наступним.
Перевіркою встановлено несвоєчасну сплату сум податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування інших корисних копалин загальнодержавного значення по наступним деклараціям:
Розділ акта «Підстави, які доводять вчинення порушення платником податків умисно (за наявності)» не заповнений особами, що здійснювали перевірку.
Розділ акта «Обставини, які звільняють від відповідальності або пом`якшують відповідальність за вчинення податкових правопорушень (за наявності)» не заповнений особами, що здійснювали перевірку.
23.11.2023 на підставі акту №7571/11-28-04-07/37262160 від 02.11.2023 Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» №00/8694/0407 про застосування штрафу в сумі 1 260 896,35 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання за платежем «рентна плата за користування надрами для видобування інших корисних копалин загальнодержавного значення».
Позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою від 14.12.2023 вих. №12-15/7894 на вказане податкове повідомлення-рішення.
Рішенням ДПС України №38380/6/99-00-06-03-02-06 від 28.12.2023 строк розгляду скарги продовжено.

ДПС України за результатом розгляду скарги прийнято рішення №2513/6/99-00-06-03-02-06 від 31.01.2024, яким податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 23.11.2023 №00/8694/0407 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України в редакції на час виникнення спірних відносин).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до положень підпунктів 19-1.1, 19-1.1.2 пункту 19-1.1.статті 19-1 ПК України контролюючі органи, що визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

За змістом підпунктів 20.1.4, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пунктів 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути, зокрема: своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (пункт 31.1 статті 31 ПК України).

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.3 статті 36 ПК України).

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (пункт 36.5 статті 36 ПК України).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 124.1 статті 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 124.2 статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання (пункту 124.3 статті 124 ПК України).

Законом України від 16.01.2020 №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», в Податковий кодекс України внесено нову статтю 112-1 «Обставини, що пом`якшують відповідальність особи».

Так, статтею 112-1 ПК України до обставин, що пом`якшують відповідальність особи за вчинення правопорушень, належать:

112-1.1.1. вчинення діяння під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність;

112-1.1.2. вчинення діяння при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;

112-1.1.3. самостійне повідомлення платником податків про вчинене ним правопорушення (крім складів правопорушень, передбачених статтями 123 та 125-1 цього Кодексу).

При цьому, контролюючий орган може визнати обставинами, що пом`якшують відповідальність особи, також і інші обставини, не передбачені пунктом 112-1.1 цієї статті.

Відповідно до пункту 113.6 статті 113 ПК України, у разі наявності хоча б однієї обставини, що пом`якшує відповідальність, розмір штрафу становить 50 відсотків від розміру, встановленого відповідною статтею цього Кодексу.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення стало встановлення камеральною перевіркою несвоєчасності сплати сум податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування інших корисних копалин загальнодержавного значення за наступними податковими деклараціями з рентної плати: № від 26.10.2020 по строку оплати на 20.11.2020, № від 03.02.2021 по строку оплати 20.01.2021, № від 03.02.2021, № від 20.04.2021 по строку оплати 21.05.2021.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем не заперечується факт порушення термінів сплати задекларованих зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування інших корисних копалин загальнодержавного значення, перелік яких наведено в акті камеральної перевірки.

Суд враховує, що Головне управління ДПС у Кіровоградській області вчинене позивачем кваліфіковано в якості правопорушення, відповідальність за яке передбачена положенням ст. 124 ПК України.

При цьому, акт камеральної перевірки №7571/11-28-04-07/37262160 від 02.11.2023 не містить відомостей щодо норми податкового законодавства, яку порушено позивачем, та необхідності застосування конкретного розміру фінансових санкцій, що передбачений ст.124 ПК України.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що до проведення камеральної перевірки, а саме: 24.10.2023, позивачем в рамках приписів п.п.112-1.1.3 п. 112.1.1 ст. 112-1 ПК України, було направлено Головному управлінню ДПС у Кіровоградській області повідомлення №12-01/6662 (реєстраційний індекс ГУ ДПС у Кіровоградській області №21606/6 від 24.10.2023) щодо порушення термінів сплати податків по підрозділам підприємства, що розташовані та території Кіровоградській області, в тому числі по відокремленому підрозділу - Новокостянтинівська шахта ДП «СхідГЗК» - та пояснення щодо причин виникнення надважкого фінансового стану підприємства.

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що означене повідомлення було досліджено контролюючим органом.

Виходячи із змісту акту камеральної перевірки №7571/11-28-04-07/37262160 від 02.11.2023, податковим органом не надавалась оцінка наявності або відсутності обставин, що пом`якшують відповідальність, про що свідчить відсутність відомостей в розділі акта перевірки «Обставини, які звільняють від відповідальності або пом`якшують відповідальність за вчинення податкових правопорушень (за наявності)».

Також, податковим органом не висновувалось жодних суджень з приводу такого повідомлення безпосередньо в акті камеральної перевірки.

Наведені обставини у їх сукупності свідчать про залишення відповідачем поза увагою такого повідомлення.

Допущена контролюючим органом у цьому конкретному випадку неповнота дослідження усіх фактичних обставин зумовила за суттю явний та очевидний, а за характером нездоланний і непереборний дефект у реалізації владної функції контролю за дотриманням податкової дисципліни.

Посилання відповідача у відзиві на те, що позивачем порушено пункт 57.1 статті 57 ПК України, а відповідальність застосована за пунктом 124.1 статті 124 ПК України, а відтак у контролюючого органу відсутні підстави для встановлення вини платника, не можуть бути враховані судом, оскільки такі обставини не відповідають даним, що відображені в акті перевірки.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За правовою позицією Європейського суду з прав людини, що викладена в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якою державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд доходить висновку, що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі, але не у спосіб, що визначений законодавством, та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення, що в свою чергу свідчить про його невідповідність критеріям, визначених частиною другою статті 2 КАС України, та безумовно вказує на його протиправність.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст.9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, місцезнаходження: 52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (, місцезнаходження: 25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми «Ш» від 23.11.2023 №00/8694/0407.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (, місцезнаходження: 25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55) на користь Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, місцезнаходження: 52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2) судові витрати з оплати судового збору в розмірі 15130,76грн. (п`ятнадцять тисяч сто тридцять гривень 76 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова