Справа № 200/6331/24
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року Справа№200/6331/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про:

- визнання протиправним і скасування рішення від 24.07.2024 № 19 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 30.07.1979 року по 01.02.1989 року, з 02.02.1989 року по 30.06.1989 року, з 03.07.1989 року по 03.01.1994 року, з 17.10.1994 року по 12.05.1997 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком з 13.06.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 13.06.2024 року звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, яка була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №19 від 20.06.2024 позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів трудової діяльності згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , оскільки відсутнє свідоцтво про шлюб згідно якого внесено запис про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Усунувши недоліки, виявлені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, 17.07.2024 позивач знову звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону № 1058-IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 19 від 24.07.2024 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 28 років.

Відповідач при призначенні пенсії не врахував періоди роботи з 30.07.1979 року по 01.02.1989 року, з 02.02.1989 року по 30.06.1989 року, з 03.07.1989 року по 03.01.1994 року, з 17.10.1994 року по 12.05.1997 року, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки дані періоди, на думку відповідача, необхідно підтвердити формуляром ЕЕ/UA 205 відповідно до Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення, підписаної 05.10.2010 року, та яка набула чинності з 01.02.2012 року.

Позивач вважає таке рішення протиправним, у зв`язку з чим звернулася до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано письмовий відзив від 02.10.2024 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що 13.06.2024 позивач звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Розглянувши заяву позивача за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення від 20.06.2024, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону 1058.

17.07.2024 позивач повторно звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Розглянувши заяву позивача за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 24.07.2024, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону 1058.

Зазначає, що відповідно до ст. 26 Закону №1058 (зі змінами внесеними Законом України від 03.10.2017 № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», які набрали чинності з 01.01.2018) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу мають особи, зокрема в період з 01 січня 2024 по 31 грудня 2024 не менше 31 років.

Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2028 року не менше 15 років.

Страховий стаж з 24.03.2000 року зараховано згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно з пунктом 2 статті 24 Закону 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж позивача становить 14 років 11 місяців 10 днів.

Вказує, що згідно з доданими документами Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не зараховано: періоди роботи з 30.07.1979 по 01.02.1989, з 02.02.1989 по 30.06.1989, з 03.07.1989 по 03.01.1994, з 17.10.1994 по 12.05.1997 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дані періоди необхідно підтвердити формуляром ЕЕДІА 205 відповідно до Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення, підписаної 05.10.2010 та яка набула чинності з 01.02.2012.

Вважає, що згідно поданої заяви та долучених документів, право на пенсійну виплату у ОСОБА_1 відсутнє.

З зазначених підстав наполягає на відмові у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.06.2024 року вперше звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши заяву позивача за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення №19 від 20.06.2024 року, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки відсутнє свідоцтво про шлюб, згідно якого внесено запис про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Усунувши недоліки, виявлені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, 17.07.2024 позивач повторно звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону № 1058-IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 19 від 24.07.2024 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 28 років.

В спірному рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 14 років 11 місяців 10 днів. При призначенні пенсії не враховано періоди роботи з 30.07.1979 року по 01.02.1989 року, з 02.02.1989 року по 30.06.1989 року, з 03.07.1989 року по 03.01.1994 року, з 17.10.1994 року по 12.05.1997 року, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки дані періоди, на думку відповідача, необхідно підтвердити формуляром ЕЕ/UA 205 відповідно до Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення, підписаної 05.10.2010 року, та яка набула чинності з 01.02.2012 року.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування до страхового стажу при призначені пенсії за віком позивачу спірних періодів роботи, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058 (зі змінами внесеними Законом України від 03.10.2017 № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», які набрали чинності з 01.01.2018) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу мають особи, зокрема в період з 01 січня 2024 по 31 грудня 2024 не менше 31 років.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 26 Закону №1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років.

Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Спору між сторонами стосовно відсутності записів у трудовій книжці позивача щодо неприйнятих відповідачем спірних періодів немає.

Зокрема, з 30.07.1979 по 01.02.1989 позивач працювала на заводі «Двигун» у відповідності до норм КЗпП Естонської СРСР, про що є посилання у наказі про звільнення від 24.01.1989 № 106лс.

З 02.02.1989 позивача прийнято у Приморське БМУ, а 30.06.1989 переведено на завод «Двигун».

З 03.07.1989 по 03.01.1994 позивач знову працювала на заводі «Двигун» і звільнено її вже на підставі КЗпП Естонської Республіки, про що вказано в наказі про звільнення від 22є12.1993 № 311лс.

Слід зазначити, що Республіка Естонія відновила державну незалежність 20 серпня 1991 року, а 26 серпня 1991 року Верховна Рада України визнала незалежність Естонії.

З 17.10.1994 по 12.05.1997 позивач працювала на підприємстві «Elina» також на підставі КЗпП Естонської Республіки.

Водночас, відповідач в спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії позивачу зазначив, що періоди роботи з 30.07.1979 по 01.02.1989, з 02.02.1989 по 30.06.1989, з 03.07.1989 по 03.01.1994, з 17.10.1994 по 12.05.1997 згідно трудової книжки НОМЕР_1 ним не враховані до страхового стажу, оскільки дані періоди необхідно підтвердити формуляром ЕЕДІА 205 відповідно до Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення, підписаної 05.10.2010 та яка набула чинності з 01.02.2012.

Абзацом 4 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що у випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила призначення пенсії, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Зарахування стажу роботи здійснюється за умови підтвердження його компетентними органами іншої країни.

Тобто, міжнародні договори, які ратифіковані в порядку визначеному Законом України «Про міжнародні договори України» є частиною українського законодавства, відповідно до яких, зараховується стаж роботи в державах, з якими Україна уклала міжнародні договори про соціальне та/або пенсійне забезпечення.

Питання пенсійного забезпечення осіб, які працювали на території України та Естонії вирішується згідно з законодавством кожної з держав з урахуванням положень Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 року, яка набула чинності для України 01.02.2012 року.

Відповідно до пункту 2 статті 5 Угоди, якщо цією Угодою не передбачено інше, то на особу, яка здійснює трудову діяльність на території однієї Сторони, поширюється законодавство тієї Сторони, де здійснюється трудова діяльність, незалежно від того, на території якої Сторони особа проживає.

Відповідно до пункту 3 статті 6 вказаної Угоди якщо право на пенсію виникає на підставі спеціального закону та/або у зв`язку із здійсненням трудової діяльності у певній професії або у певних умовах, то пенсію на цій підставі призначає і виплачує тільки та Сторона, на території якої виникло право на пенсію, і тільки згідно із своїм законодавством. Періоди трудової діяльності у певній професії або у певних умовах, набуті згідно із законодавством Сторін, не підсумовуються. Якщо згідно із вищезазначеним законодавством будь-якої із Сторін право на пенсію не виникає, то при призначенні пенсії ці періоди враховуються на загальних підставах.

Згідно із пунктом 8 статті 6 зазначеної Угоди при призначенні пенсії, компетентні установи кожної із Сторін обчислюють страховий стаж та доходи тільки відповідно до свого національного законодавства.

Таким чином, страховий стаж, набутий на території Естонської Республіки не враховується при призначенні пенсії в Україні. Тобто, за вказаний період страхового стажу пенсія призначається за законодавством Естонської Республіки.

Разом з тим, як зазначає позивач, відповідно до угоди, підписаної в рамках СНД в 1992 році «Про гарантії прав громадян в області пенсійного забезпечення», пенсійне забезпечення громадян країн учасниць та членів їхніх сімей здійснюється відповідного до законодавства тієї країни, на території якої вони проживають. Усі зв`язані з цим витрати несе держава, яка надає забезпечення. Право при встановлені права на пенсії, у тому числі і на пільгових умовах та за вислугу років, враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої держави учасниці СРСР. Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав - учасників Співдружності Незалежних Держав і країн, що входили до складу СРСР до 01 грудня 1991 року приймають на території держави без легалізації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 передбачено вихід України з цієї Угоди.

Водночас, суд зауважує, що Естонська Республіка не є учасницею угоди, підписаної в рамках СНД в 1992 році «Про гарантії прав громадян в області пенсійного забезпечення», тому страховий стаж, що дає право на пенсію, набутий на території колишньої Естонської РСР, всупереч твердженням позивача, не зараховується на підставі вказаної угоди.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про правомірність не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача спірних періодів роботи, зазначених в її трудовій книжці з 30.07.1979 року по 01.02.1989 року, з 02.02.1989 року по 30.06.1989 року, з 03.07.1989 року по 03.01.1994 року, з 17.10.1994 року по 12.05.1997 року, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Питання розподілу судових витрат, які підлягають відшкодуванню не вирішуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 07 жовтня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова