Справа № 200/3669/24
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року Справа№200/3669/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

визнати протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії № 46 від 13.03.2024 відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати повторно розглянути заяву від 01.03.2024 про призначення пенсії за віком, застосувавши при призначенні пенсії частину 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1-шахтарі період навчання в Селидівському гірничому технікуму з 01.09.1994 по 28.06.1997, з 02.07.1997 по 08.12.1997, з 27.03.1998 по 28.05.1998 на підземних роботах з повним робочим днем.

В обґрунтування позову зазначено, що на відповідачем при розгляді заяви про призначення пенсії протиправно не зараховано до пільгового стажу період навчання в Селидівському гірничому технікуму з 01.09.1994 по 28.06.1997, з 02.07.1997 по 08.12.1997, з 27.03.1998 по 28.05.1998 на підземних роботах з повним робочим днем. Внаслідок цього відсутній пільговий стаж, що дає підстави для призначення пенсії. Позивач вважає зазначене рішення протиправним, оскільки наданими документами підтверджується спірний період трудової діяльності, в зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 11.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що вважає подану заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки до пільгового стажу не зараховано період навчання в технікумі в зв`язку з тим, що на момент працевлаштування перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією перевищила три місяці, відповідно до Закону України Про професійне (професійно-технічну) освіту від 10.02.1998 № 103/98-ВР. З наведених підстав відповідач вважає що діяв в межах існуючого законодавства та просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад судочинства відноситься, зокрема, розумний строк розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Тому, відповідно до наведених норм, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи обставини здійснення судочинства в умовах збройної агресії проти України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 16.05.2021 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 46 від 13.03.2024 відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно заяви від 01.03.2024 відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

У спірному рішенні зазначено:

Вік заявника 44 роки 08 місяців. Встановлено, що позивач має загальний страховий стаж 27 років 07 місяців 24 дня, пільговий стаж - 23 роки 06 місяців 12 днів.

До страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 закінчив у 1998 році Селидівський гірничий технікум за спеціальністю «Шахтне і підземне будівництво» і здобув кваліфікацію гірничого техніка-шахтобудівника.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 14.09.1998 позивач працював на ДХК «Селидіввугілля»:

з 12.05.1997 учнем гірника поверхні на підготовчу дільницю (запису № 1),

з 23.06.1997 по 01.07.1997 учнем підземним гірника тієї ж дільниці, звільнений по закінченню практики (записи №№ 2-3),

з 09.12.1997 по 26.03.1998 прийнятий підземним гірничим майстром на дільницю вентиляції та техніки безпеки, звільнений по закінченню практики (записи №№ 4-5),

з 01.09.1994 по 28.05.1998 навчання в Селидівському гірничому технікумі (запис № 6),

з 09.09.1998 прийнятий підземним гірничим майстром на дільницю вентиляції та техніки безпеки (запис № 7).

На підтвердження пільгового періоду роботи позивачем надані довідки № 1-160 від 07.02.2024, згідно з якої позивач:

проходив практику та виконував роботу гірника підземного з повним робочим днем в шахті відповідно до Списку № 1 розділу 1, підрозділу 1010100а в період з 23.06.1997 по 01.07.1997,

проходив практику та виконував роботу гірника підземного з повним робочим днем в шахті відповідно до Списку № 1 розділу 1, підрозділу 1010100б в період з 09.12.1997 по 26.03.1998.

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Перелік робіт та професій, зайнятість на яких протягом 25 років дає право на призначення пенсії незалежно від віку, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років».

Розділ I вказаного Списку включає підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Як встановлено судом, виконувана позивачем робота передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 та Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі зараховується до стажу роботи.

Згідно із записами трудової книжки та копії додатку до диплому ОСОБА_1 з 01.09.1994 по 28.05.1998 навчався в Селидівському гірничому технікумі за спеціальністю «Шахтне і підземне будівництво» і здобув кваліфікацію гірничого техніка-шахтобудівника, а прийнятий на роботу з 09.09.1998, що перевищую три місяці.

При цьому, щодо періоду навчанні у технікумі при вирішенні спору суд застосовує законодавство, яке діяло на час навчання позивача.

Зокрема, Законом України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року, а саме частиною 1 статті 38 дійсно передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Проте, за змістом статті 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Суд зауважує, що Закон України «Про освіту» від 23 травня 1991 року №1060-XII в редакції, яка діяла на час навчання позивача, передбачав, що професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма училище-завод, вище професійне училище, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію (частина 1 статті 41).

При цьому у статті 43 вказаного Закону №1060-XII зазначено, що вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Відповідно до статусу вищих закладів освіти встановлено чотири рівні акредитації:

перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі заклади освіти;

другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі заклади освіти;

третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет.

Отже, технікум, у якому позивач навчався у спірний період, не відноситься до закладів професійної (професійно-технічної) освіти, а період навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах зараховується до загального стажу, але не до пільгового за Списком № 1-шахтарі, про що просить позивач (крім відповідного періоду проходження виробничої практики).

Тому суд не встановив порушень з боку органу Пенсійного фонду, а заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Через відмову у позові відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/) відповідно до наявних умов електропостачання та функціонування програмного забезпечення через обставини збройної агресії проти України.

Суддя Г.А. Чекменьов