Справа № 300/4781/24
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2024 р. справа № 300/4781/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Шевченко Наталія Павлівна звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 09 від 02.02.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 згідно поданої позивачем заяви про призначення пенсії від 25.01.2024;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 20.11.2023 - наступного дня після досягнення пенсійного віку, з урахуванням до стажу роботи за Списком № 2 періодів роботи в АТ "Оріана" та ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана": з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 07.12.1998 по 30.12.1998, з 01.07.1999 по 20.07.1999, з 09.08.1999 по 31.12.1999, з 24.01.2000 по 22.12.2003.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно прийняв рішення № 09 від 02.02.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 згідно поданої заяви про призначення пенсії від 25.01.2024 у зв`язку з тим, що заявниця не досягла пенсійного віку та відсутністю пільгового стажу. Обґрунтовано, що у спірному випадку слід врахувати пункт 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, яким визначено необхідність застосування статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII. Мотивовано, що відповідач протиправно не врахував позивачу до стажу роботи за Списком № 2 періоди роботи в АТ "Оріана" та ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана": з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 07.12.1998 по 30.12.1998, з 01.07.1999 по 20.07.1999, з 09.08.1999 по 31.12.1999, з 24.01.2000 по 22.12.2003.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11.07.2024 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (а.с. 66-69). Згідно відзиву відповідач щодо задоволення позовної заяви заперечив, вказавши, що Головним управлінням прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, яке є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити.

11.07.2024 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до якого представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі (а.с.74-77).

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.01.2024 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Заява позивача з доданими документами, за принципом екстериторіальності, для розгляду та прийняття рішення була передана до Головного управлінням Пенсійного фонду України Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення № 09 від 02.02.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, з обґрунтувань, що позивач не досягла пенсійного віку та відсутній необхідний пільговий стаж. Вказаним рішенням встановлено, що вік заявника 50 років 2 місяці 16 днів, враховано: страховий стаж - 28 років 06 місяців 15 днів; пільговий стаж за Списком № 2 - 5 років 10 місяців 2 дні. Зазначено, що до загального страхового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів. До пільгового стажу зараховані всі періоди з урахуванням відпусток без збереження заробітної плати (а.с.51).

Відповідно до стажу для розрахунку права періоди роботи позивача в АТ "Оріана" та ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана": з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 07.12.1998 по 30.12.1998, з 01.07.1999 по 20.07.1999, з 09.08.1999 по 31.12.1999, з 24.01.2000 по 22.12.2003 враховані до загального страхового стажу, не враховані до пільгового стажу за Списком № 2 (а.с.52).

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.23, 24, 25), уточнюючої довідки АТ "Оріана" від 12.01.2024 № 8 (а.с.30), уточнюючої довідки ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" від 13.03.2020 № 44 (а.с.37), довідки ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" від 13.03.2020 № 44-а (а.с.38 зворот), архівних довідок про роботу в ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" від 22.01.2024 №№ 01.7-01/38, 01.7-01/39, 01.7-01/40, 01.7-01/41, 01.7- 01/42 (а.с.40-42), позивач у періоди: з 13.07.1993 по 08.08.1999 працювала транспортувальником (транспортерником), апаратником відстоювання на сульфатній збагачувальній фабриці гранульованих калійних добрив, калійно-магнієвого заводу ВАТ "Оріана"; з 09.08.1999 по 25.03.2005 - апаратником відстоювання у ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана". Посада транспортувальника (транспортерника) передбачена Списком № 2, затвердженим Постановою КМУ від 11.03.1994 № 162, розділ ІІ, підрозділ "а", код КП 2030000а-19213, а також Списком № 2, затвердженим Постановою КМУ № 36 від 16.01.2003, розділ 2, підрозділ "а", код КП 2а. Посада апаратника відстоювання передбачена Списком № 2, затвердженим Постановою КМУ від 11.03.1994 № 162, розділ ІІ, підрозділ "а", код КП 2030000а-10065. Також, пільговий стаж підтверджений за результатами атестації робочих місць: наказом № 700 від 07.12.1993 про проведення атестації робочих місць з додатком, наказом № 644 від 31.12.1998 про проведення атестації робочих місць у Калійно-магнієвому заводі ВАТ "Оріана" з додатком (а.с.30-35), наказом № 259 від 23.12.2003 про проведення атестації робочих місць у ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" з додатком (а.с.45, 46).

У відповідності до довідки від 13.03.2020 № К-44 позивач працювала в ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" і за період з 09.08.1999 по 22.12.2003 перебувала у відпустках:

- без збереження заробітної плати: в серпні 1999р. - 10 днів, у вересні 1999р. - 4 дні, в жовтні 1999р. - 1 день, в листопаді 1999р. - 4 дні; в січні 2000р. - 5 днів, в лютому 2000р. - 4 дні, у березні 2000р. - 8 днів, в квітні 2000р. - 2 дні, у травні 2000р. - 4 дні, у червні 2000р. - 14 днів, у липні 2000р. - 6 днів, у серпні 2000р. - 4 дні, в листопаді 2000р. - 1 день, в грудні 2000р. - 5 днів; в січні 2001р. - 3 дні, в лютому 2001р. - 4 дні, у березні 2001р. - 5 днів;

- по догляду за дитиною з 06.07.2001 по 30.05.2004 (а.с. зворот 37, 38).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Нормами статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон № 1058-IV).

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

В свою чергу, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Так, згідно пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за № 213-VIII.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах "б"-"з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "а" - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах "б"-"з" - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Таким чином, статтею 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом №213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону № 213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином стаття 13, частина 2 статті 14, пункт "б"-"г" статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що у справах "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява № 39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

При цьому, працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Щодо врахування позивачу до страхового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періодів роботи в АТ "Оріана" та ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана": з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 07.12.1998 по 30.12.1998, з 01.07.1999 по 20.07.1999, з 09.08.1999 по 31.12.1999, з 24.01.2000 по 22.12.2003, суд зазначає наступне.

Основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У відповідності до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, підтвердження наявного пільгового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Як встановлено, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.23, 24, 25), уточнюючої довідки АТ "Оріана" від 12.01.2024 № 8 (а.с.30), уточнюючої довідки ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" від 13.03.2020 № 44 (а.с.37), довідки ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" від 13.03.2020 № 44-а (а.с.38 зворот), архівних довідок про роботу в ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" від 22.01.2024 №№ 01.7-01/38, 01.7-01/39, 01.7-01/40, 01.7-01/41, 01.7- 01/42 (а.с.40-42), позивач у періоди: з 13.07.1993 по 08.08.1999 працювала транспортувальником (транспортерником), апаратником відстоювання на сульфатній збагачувальній фабриці гранульованих калійних добрив, калійно-магнієвого заводу ВАТ "Оріана"; з 09.08.1999 по 25.03.2005 - апаратником відстоювання у ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана". Посада транспортувальника (транспортерника) передбачена Списком № 2, затвердженим Постановою КМУ від 11.03.1994 № 162, розділ ІІ, підрозділ "а", код КП 2030000а-19213, а також Списком № 2, затвердженим Постановою КМУ № 36 від 16.01.2003, розділ 2, підрозділ "а", код КП 2а. Посада апаратника відстоювання передбачена Списком № 2, затвердженим Постановою КМУ від 11.03.1994 № 162, розділ ІІ, підрозділ "а", код КП 2030000а-10065. Також, пільговий стаж підтверджений за результатами атестації робочих місць: наказом № 700 від 07.12.1993 про проведення атестації робочих місць з додатком, наказом № 644 від 31.12.1998 про проведення атестації робочих місць у Калійно-магнієвому заводі ВАТ "Оріана" з додатком (а.с.30-35), наказом № 259 від 23.12.2003 про проведення атестації робочих місць у ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" з додатком (а.с.45, 46).

Відповідачами не заперечується проведення атестації робочих місць у спірні періоди роботи позивача та віднесення вищевказаних посад, на яких працювала позивач до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до стажу для розрахунку права спірні періоди роботи позивача в ВАТ "Оріана" та ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана": з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 07.12.1998 по 30.12.1998, з 01.07.1999 по 20.07.1999, з 09.08.1999 по 31.12.1999, з 24.01.2000 по 22.12.2003 враховані до загального страхового стажу, не враховані до пільгового стажу за Списком № 2 (а.с.52).

Згідно довідки від 13.03.2020 № К-44 позивач працювала в ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" і за період з 09.08.1999 по 22.12.2003 перебувала у відпустках:

- без збереження заробітної плати: в серпні 1999р. - 10 днів, у вересні 1999р. - 4 дні, в жовтні 1999р. - 1 день, в листопаді 1999р. - 4 дні; в січні 2000р. - 5 днів, в лютому 2000р. - 4 дні, у березні 2000р. - 8 днів, в квітні 2000р. - 2 дні, у травні 2000р. - 4 дні, у червні 2000р. - 14 днів, у липні 2000р. - 6 днів, у серпні 2000р. - 4 дні, в листопаді 2000р. - 1 день, в грудні 2000р. - 5 днів; в січні 2001р. - 3 дні, в лютому 2001р. - 4 дні, у березні 2001р. - 5 днів;

- по догляду за дитиною з 06.07.2001 по 30.05.2004 (а.с. зворот 19, 37, 38, 41).

Відповідно до статті 84 Кодексу законів про працю України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.

За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

У порядку, визначеному колективним договором, власник або уповноважений ним орган у разі простою підприємства, установи, організації з не залежних від працівників причин може надавати відпустку без збереження заробітної плати або з частковим її збереженням.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 періоди, зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Вищезазначені періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати не перевищують одного місяця в календарному році.

Однак, представник позивача не довів пов`язаність зазначених періодів знаходження позивача у відпустках без збереження заробітної плати у спірні періоди з виробничою необхідністю, тому відсутні підстави для врахування таких періодів до пільгового стажу позивача.

Частиною третьою статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема, пунктом "ж" вказаної норми, встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Пунктом 11 Порядку № 637 врегульовано, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. При цьому, вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені.

Разом з цим, відповідно до частини 2 статті 181 Кодексу законів про працю України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 20 січня 2021 року у справі № 311/2865/13-а дійшов до наступних висновків за змістом статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу за спеціальністю.

Таким чином, до спеціального стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та відпустка без збереження заробітної плати.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 686/1015/16-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Зважаючи на наведене, враховуючи вимоги частини 2 статті 181 Кодексу законів про працю України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки у спірні періоди позивач перебувала у відпустках для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустках без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) вказані періоди підлягають зарахуванню позивачу до пільгового стажу за Списком № 2.

Як встановлено, позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.01.2024 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № 09 від 02.02.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, з обґрунтувань, що позивач не досягла пенсійного віку та відсутній необхідний пільговий стаж.

Вказаним рішенням встановлено, що вік заявника 50 років 2 місяці 16 днів, враховано: страховий стаж - 28 років 06 місяців 15 днів; пільговий стаж за Списком № 2 - 5 років 10 місяців 2 дні (а.с.51).

Як зазначено вище, пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Отже, враховуючи вищенаведене, позивач має достатній вік, страховий стаж не менше 20 років та з врахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 спірних періодів з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 07.12.1998 по 30.12.1998, з 01.07.1999 по 20.07.1999, з 09.08.1999 по 31.12.1999, з 24.01.2000 по 22.12.2003, позивач має не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах.

Оскільки позивач має не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах, достатній вік та страховий стаж, то позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Надаючи оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, оскільки, згідно ч. 5. ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі суду слід: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 09 від 02.02.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи в АТ "Оріана" та ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана", з врахуванням відпусток для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпусток без збереження заробітної плати згідно частини 2 статті 181 Кодексу законів про працю України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин): з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 07.12.1998 по 30.12.1998, з 01.07.1999 по 20.07.1999, з 09.08.1999 по 31.12.1999, з 24.01.2000 по 22.12.2003, за виключенням інших відпусток без збереження заробітної плати; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу з 20.11.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Таким чином, суд дійшов до висновку, позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 800,00 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 09 від 02.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи в АТ "Оріана" та ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана", з врахуванням відпусток для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпусток без збереження заробітної плати згідно частини 2 статті 181 Кодексу законів про працю України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин): з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 07.12.1998 по 30.12.1998, з 01.07.1999 по 20.07.1999, з 09.08.1999 по 31.12.1999, з 24.01.2000 по 22.12.2003, за виключенням інших відпусток без збереження заробітної плати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 20.11.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, адреса Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.