Справа № 240/20514/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/20514/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Луценко Д.В.,

за участю: представника позивача - Невмержицької Т.О.,

представника відповідача - Садовської-Мариніної В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов"язання вчинити дії,

встановив:

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати неврахованих сум отриманих, за попередні два місяці винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплаті матеріальної допомоги за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки; обчислення розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та оплаті щорічних оплачуваних відпусток за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки; щодо не врахування сум отриманої винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані 10 днів щорічної відпустки, виплаченої в листопаді 2019 року, та грошової компенсації за невикористані 172 дні щорічних відпусток за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки.

Рішення суду набрало законної сили 06.09.2022.

На виконання судового рішення позивачу видано виконавчий лист.

Ухвалою від 30.09.2022 замінено відповідача у справі - Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області на його правонаступника - Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Володимирська, 91, м. Хмельницький, 29000; ).

Ухвалою від 02.03.2023 встановлено Центрально-Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Хмельницький) строк для подання звіту про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 у справі №240/20514/21 терміном тридцять днів з дня отримання копії ухвали.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2023 апеляційну скаргу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) залишено без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року - без змін.

Ухвалою від 19.06.2023 продовжено Центрально-Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Хмельницький) строк виконання рішення Житомирського окружного адміністративного від 04.05.2022 та вимог окремої ухвали від 02.03.2023 на 30 днів з дня отримання даної ухвали.

Ухвалою від 26.09.2023 замінено відповідача у справі - Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул. Володимирська, 91, м.Хмельницький, 29000; ) на правонаступника - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) (пров.Музейний, буд.2-Д, м.Київ, 01001, ).

Ухвалою від 26.09.2023 встановлено Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м.Київ) строк на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного від 04.05.2022 у справі №240/20514/21 та вимог окремої ухвали від 02.03.2023 - 30 днів з дня отримання даної ухвали.

За наслідками апеляційного оскарження, постановами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2024 ухвали від 26.09.2023 залишено без змін.

Крім того, керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" від 22 грудня 2005 року № 3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року (К/990/11355/24) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника відповідача Кедик А.В. на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року на підставі частини третьої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, правильність висновків суду щодо заміни сторони у справі та встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду, через відсутність даних про його фактичне та повне виконання, підтверджена судом апеляційної інстанції.

Разом з тим, станом на 02.04.2024 звіт про виконання судового рішення до суду не подано.

Ухвалою від 02.04.2024 призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом учасників справи на 11:00 24.04.2024 вирішення питання про накладення на керівника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) штрафу за неподання звіту від 04.05.2021 у справі 240/20514/21.

Зобов"язано відповідача надати суду інформацію щодо особистих даних керівника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (ПІП, адреса, РНОКПП), який є відповідальним за виконання судового рішення від 04.05.2022 у справі №240/20514/21 та забезпечити його явку в судове засідання.

Ухвалами суду від 24.04.2024 відмовлено у задоволенні заяв про роз"яснення ухвали суду від 02.04.2024 .

Також, ухвалою від 24.04.2024 залишено без розгляду заяву представника про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі.

Ухвалою від 30.04.2024 суд призначив до розгляду в судовому засіданні вирішення питання про накладення на керівника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) штрафу за неподання звіту та повторно витребував у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) інформацію щодо особистих даних керівника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (ПІП, адреса, РНОКПП), який є відповідальним за виконання судового рішення від 04.05.2022 у справі №240/20514/21.

Ухвалою від 10.05.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача про продовження процесуального строку для виконання вимог ухвали суду від 30.04.2024 про витребування доказів відмовлено.

10.05.2024 до суду надійшла витребувана інформація щодо особистих даних керівника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (ПІП, адреса, РНОКПП), який є відповідальним за виконання судового рішення від 04.05.2022 у справі №240/20514/21.

Судове засідання неодноразово відкладалося для виклику керівника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Міненка К.В.; до повернення матеріалів справи з апеляційного суду; у зв"язку з оголошення повітряної тривоги.

В судове засідання 02.10.2024 керівник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Міненко К.В. не з"явився, надіслав письмові пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні подав заяву про відвід судді Капинос О.В. від розгляду справи. Відвід мотивований тим, що 01.05.2024 у Вищій раді правосуддя було зареєстровано скаргу на дії судді Капинос О.В., яка подана у зв"язку з розглядом адміністративної справи №240/20514/21. Подання такої скарги може свідчити про упередженість судді та викликати сумнів у стороннього спостерігача.

Представник позивача заперечував проти відводу.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначено ст. 40 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

У даному випадку представник відповідача подав заяву про відвід судді Капинос О.В. 02.10.2024, тобто під час судового засідання, а тому така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді для вирішення обґрунтованості відводу судді.

Таким чином, питання вирішення відводу вирішується судом, що розглядає справу у відповідності до ч. 4 ст. 40 КАС України.

Отже, вирішуючи питання наявності підстав для відводу судді Капинос О.В. від розгляду справи, суд виходить з наступного.

Статтею 36 КАС України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, згідно із пунктами 1 - 5 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

- якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

- якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

- якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

- за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

- у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 36 КАС України унормовано, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина 3 статті 36 КАС України).

Частиною 4 статті 36 установлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами статті 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Суд враховує, що представник відповідача визначив підставу для відводу судді, яка передбачена пунктом 4 частини 1 статті 36 КАС України - наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

У пункті 20 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки вказано, що судді не можуть ефективно здійснювати правосуддя без довіри громадськості, адже вони є частиною суспільства, якому служать. Їм слід бути обізнаними щодо очікувань громадськості від судової системи та скарг на її функціонування.

У преамбулі Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, йдеться про те, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

Суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду (стаття 1 Кодексу суддівської етики).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини "безсторонність", як правило, означає відсутність упередженості або необ`єктивності, а її існування або відсутність можуть встановлюватися різними шляхами.

Існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, при якому мають ураховуватися особисті переконання та поведінка конкретного судді (тобто чи мав суддя будь-які особисті упередження або чи був він об`єктивним у цій справі); та (іі) об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд (та, серед інших аспектів, його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності.

Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає у якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим.

Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження.

У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або іншими словами, "правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється".

Тобто, суд в конкретній судові справі повинен перевірити серйозність доводів заінтересованої особи, щодо того чи є конкретний склад суду, перед яким постала така особа, "безпристрасним судом".

Таким чином, незалежність суддів передбачає право при здійсненні судочинства бути вільними від будь-якого обмеження, впливу, заанґажованості, тиску, погроз, втручань. Відповідно, задля забезпечення принципу незалежності суддів, відвід судді не може бути задоволено лише з суб`єктивних міркувань сторони, хоча й вони можуть мати логічну послідовність, щодо прогнозованого вирішення справи не на його користь.

Заявляючи відвід головуючому судді, представником відповідача не наведено та суду не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді та безсторонності у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи.

При цьому суд зазначає, що заявлення відводу є процесуальним правом учасників справи, а той факт, що підставою такого відводу є скарга на суддю до Вищої ради правосуддя, не спричиняє конфлікту інтересів.

Така позиція відповідає рішенню Ради суддів України №34 від 08.06.2017, яке передбачає, що наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя, відкриття дисциплінарного провадження за такою скаргою - не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Подання учасником такого судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи має ознаки впливу на суд, що передбачає кримінальну відповідальність за статтею 376 Кримінального кодексу України.

Аналогічно, Рада суддів України у пункті 2 рішення № 13 від 01.03.2019 зазначила, що наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Подання учасником такого судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи має ознаки впливу на суд, у разі, коли здійснюється як тиск на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню суддями своїх професійних обов"язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення, тощо, може мати ознаки кримінального правопорушення за статтею 376 Кримінального кодексу України.

Тобто, навіть випадок подання особою дисциплінарної скарги під час розгляду тієї ж судової справи, в якій вона є стороною, не розглядається Радою суддів України як підстава для усунення судді від розгляду такої справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявник, подаючи заяву про відвід головуючої судді, не навів належних та допустимих доводів та доказів щодо обґрунтованості сумнівів у неупередженості і об`єктивності судді.

При цьому обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість судді у наслідках розгляду цієї справи і тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, не встановлено.

Отже, заявлені підстави для відводу не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки відображають власну позицію представника відповідача, яка ґрунтується лише на припущеннях та не підтверджена жодними доказами.

Таким чином, доводи представника відповідача, викладені у заяві про відвід, є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на що, суд відмовляє у її задоволенні.

Керуючись статтями 36-41, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про відвід судді Капинос О.В. від розгляду справи №240/20514/21 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та не оскаржується.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст ухвали складено: 07 жовтня 2024 року