Справа № 520/32572/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 р. Справа № 520/32572/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 07.10.24 року по справі № 520/32572/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії за віком, із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,95076, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 по 31.12.2003 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 20.06.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,95076, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 по 31.12.2003, відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 20.06.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу в перерахунку та виплаті пенсії за віком із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,95076, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 по 31.12.2003 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 20.06.2023, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 у справі № 520/32572/23 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії за віком, із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,95076, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 по 31.12.2003 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 20.06.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,95076, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 по 31.12.2003, відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 20.06.2023.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 у справі № 520/32572/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивач з 28.12.2017 року перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як отримувач пенсії за віком, відповідно до п. 2 ч. 1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (робота за Списком №1). 20.06.2023 року було подано до відповідача особисте звернення щодо необхідності проведення перерахунку пенсії. Відповідач листом від 21.07.25023 року №19783-21421/К-03/8/2000/23 позивачу було надано відповідні роз`яснення щодо проведення перерахунку пенсії. Із посиланням на положення ч.1 ст.44, ч.3 ст.45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, п. 4.2, п. 4.10 розділу IV постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2002 року №22-1 Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (в редакції постанови Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року №25-1). Відповідач вважає, що особисте звернення позивача від 20.06.2023 року не є зверненням до органу Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії у розумінні норм законодавства, у зв`язку з чим відповідні процесуальні рішення за результатами розгляду вказаного звернення, відповідачем не приймались. Однак листом позивача із посиланням на положення ст. 40 Закону №1058 повідомлено про те, що для розрахунку середньомісячного заробітку використано період з 01.03.1989 року по 28.02.1994 рік та з 01.07.2000 року по 31.12.2003 рік та додатково вилучено із розрахунку період з 01.07.2000 року по 31.10.2002, що становить 28 місяців в межах 10% від загальної кількості страхового стажу, обчисленого в одинарному розмірі (301 місяць). Отже, пенсію позивача перераховано у відповідності до норм діючого законодавства.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як отримувач пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.

Позивач вважає, що йому пенсію обчислено із середньомісячної заробітної плати за період роботи з 01.03.1989 по 28.02.1994, яку враховано на підставі довідки про заробітну плату від 20.12.2017 №430 та за весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 31.12.2003 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Однак, при обчисленні пенсії було застосовано неправильний показник індивідуального коефіцієнта заробітної плати, у зв`язку з тим, що для його розрахунку було неправомірно враховано періоди, протягом яких позивач не отримував заробітної плати та не сплачував страхові внески (з 01.07.2000 по 31.12.2003). Таким чином, замість належного коефіцієнту 2,95076 було застосовано помилковий коефіцієнт 2,38412 (після оптимізації).

18.05.2023 року представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив розрахувати індивідуальний коефіцієнт заробітку, для перерахунку пенсії позивача без врахування місяців, за які не було сплачено страхові внески. Відповідач розглянув вказаний запит та листом від 25.05.2023 №2000-0202-8/69097 повідомив про те, що провести обчислення пенсії без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 неможливо, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

20.06.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив розрахувати йому індивідуальний коефіцієнт заробітку, виключивши місяці (з 01.07.2000 по 01.12.2003), за які не було сплачено страхові внески. Листом від 21.07.2023 №19783-21421/K-03/8-2000/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області із посиланням на положення статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування зазначено, що для розрахунку середньомісячного заробітку використано період з 01.03.1989 року по 28.02.1994 рік та з 01.07.2000 року по 31.12.2003 рік, а також додатково вилучено із розрахунку період з 01.07.2000 року по 31.10.2002, що становить 28 місяців в межах 10% від загальної кількості страхового стажу, обчисленого в одинарному розмірі (301 місяць).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.07.2023 №19742-21421/К-03/8-2000/23 позивача повідомлено про те, що згідно з пунктом 10 розділу IV Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійною фонду України №13-1 від 30.07.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 за №991/27436, якщо відповідь на звернення містить Інформацію з обмеженим доступом, включаючи відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, або інші повідомлені особою відомості для призначення, перерахунку пенсії, допомоги, іншої виплати, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одною виду пенсії на інший, то така відповідь надсилається поштовим відправленням за адресою, зазначеною у пенсійній справі одержувача як його місце проживання (місцеперебування).

Вважаючи такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,95076, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 по 31.12.2003, відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до п. 6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Згідно з приписів ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частино 1 статті 9 Закону України №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника..

Положеннями ст. 27 Закону №1058 визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

У відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Колегія суддів встановила, що з 28.12.2017 року позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до п. 2 ч. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пенсія за віком обчислена позивачу, виходячи із середньомісячної плати за періоди роботи з 01.03.1989 року до 28.02.1994 року та за весь період стажу з 01.07.2000 до 31.12.2003.

З матеріалів справи встановлено, що пенсійним органом додатково вилучено із розрахунку період з 01.07.2000 року до 31.10.2002 року, що становить 28 місяців, у зв`язку з чим застосовано коефіцієнт 2,38412 (після оптимізації).

Відповідно до додатків до протоколу про призначення пенсії позивача, починаючи з 01.07.2000 року до 31.12.2003 року заробіток позивача в ці періоди дорівнює 0.

У відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою, до якої враховується коефіцієнт заробітної плати. Показник індивідуального коефіцієнта заробітку прямопропорційний розмір пенсії.

Разом з тим, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати обчислюється шляхом ділення суми заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески на суму середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що індивідуальний коефіцієнт заробітної плати обчислюється лише враховуючи ті періоди, за які особа отримувала заробітну плату та сплачувала страхові внески.

Однак, з матеріалів справи встановлено, що відповідач оптимізував пенсію позивача виключивши 10% дозволених законодавством періодів, за які не було отримано суми заробітної плати, яка необхідна для обчислення індивідуального коефіцієнта заробітної плати.

Таким чином, при обчисленні пенсії позивача, відповідачем було зараховано загалом 301 місяць страхового стажу з них 42 місяці складає період з 01.07.2000 по 31.12.2003, за який не було сплачено страхові внески та який не підлягає врахуванню для обчислення індивідуального коефіцієнта страхового стажу.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

З аналізу вказаної вище норми слід дійти висновку про те, що вказаний період 42 місяців із загального страхового стажу - 301 місяць не можна назвати страховим.

Отже, для обчислення розміру пенсії позивача належить врахувати лише 259 місяців страхового стажу і з цих же періодів, яким відповідають 259 місяців страхового стажу, має бути обчислено індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, а не з 301 місяця, як це здійснено відповідачем.

Застосування індивідуального коефіцієнту заробітної плати, який був обчислений відповідачем на основі періодів, за які позивач не отримував заробітну плату для обчислення розміру пенсії позивача є протиправним та порушує права позивача.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії за віком, із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,95076, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу з 01.07.2000 по 31.12.2003 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 20.06.2023 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком, із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,95076, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 по 31.12.2003, відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 20.06.2023.

Довід апеляційної скарги, що особисте звернення позивача від 20.06.2023 року не є зверненням до органу Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії у розумінні норм законодавства, колегія суддів не приймає, оскільки в матеріалах справи наявна заява позивача від 20.06.2023 р. про перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 р. (а.с. 63), в якій позивач просив пенсійний орган розрахувати індивідуальний коефіцієнт заробітку ОСОБА_1 виключивши місяці (з 01 липня 2000 року по 01 грудня 2003 року), за які не було вплачено страхові внески. Дана заява була зареєстрована пенсійним органом 26.06.2023 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 у справі № 520/32572/23 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 по справі № 520/32572/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський