Справа № 500/4445/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

Справа № 500/4445/24

04 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Финтрейд" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 20.06.2023 №UA/000048/2,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Финтрейд" (далі ТОВ "Торговий дім "Финтрейд") звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської митниці, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів від 20.06.2023 за № UA403030/2023/000048/2, щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих ТОВ "Торговий дім "Финтрейд".

Ухвалою суду від 22.07.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк, достатній для усунення її недоліків (із зазначенням способу їх усунення) до 10 (десяти) днів з моменту вручення даної ухвали.

Відповідно до ухвали про залишення позовної заяви без руху від 22.07.2024 позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви шляхом сплати судового збору у розмірі недоплаченої суми 2684,00 грн. та подання суду доказів такої сплати; подання до суду копій документів, доданих до позову та викладених іноземною мовою, з офіційним перекладом на українську мову; подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням та доказами поважності причин його пропуску.

На виконання вимог вказаної ухвали, на адресу суду надійшла заява про поновлення процесуального строку. В обгрунтування вказаної заяви зазначено, що ТОВ "Торговий дім "Финтрейд" 19.12.2023 звернулося в межах шестимісячного строку до суду та оскаржило рішення у встановлений законом строк, шляхом надсилання позову з додатками на адресу Тернопільського окружного адміністративного суду. Після цього ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 у справі №500/8219/23 позовну заяву повернуто позивачу. Представник позивача адвокат Скиба В.М. оскаржив дану ухвалу до Восьмого апеляційного адміністративного суду та постановою від 15.04.2024 апеляційну скаргу адвоката Скиби В.М. залишено без змін. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що ТОВ "Торговий дім "Финтрейд", дізналося про порушення своїх прав після відмови апеляційною інстанцією в скасуванні ухвали суду про повернення позову. При цьому слід зауважити, що звернутись з іншим позовом до суду до моменту набрання законної сили ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду позивач не мав змоги, оскільки такі дії судом розцінюються як зловживання процесуальними правами (звернення до суду з позовом під час розгляду іншого позову з тих самих питань). Дані підстави в сукупності стали непереборною причиною пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 05.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Тернопільською митницею подано до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання чи є причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даними позовними вимогами поважними, суд зазначає наступне.

Так, ч.3 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (ч.2 ст.118 КАС України).

За змістом ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Натомість згідно із приписами ст.56 Податкового кодексу України (далі ПК України) з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п.9.2 ст.9 ПК України відносини, пов`язані з установленням та справлянням мита, регулюються митним законодавством, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Приписами ч.1, 2 ст.24 Митного кодексу України (далі МК України) визначено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси. Предметом оскарження є: 1) рішення - окремі акти, якими митні органи або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні; 2) дії - вчинки посадових осіб та інших працівників митних органів, пов`язані з виконанням ними обов`язків, покладених на них відповідно до цього Кодексу та інших актів законодавства України; 3) бездіяльність - невиконання митними органами, їх посадовими особами та іншими працівниками обов`язків, покладених на них відповідно до цього Кодексу та інших актів законодавства України, або неприйняття ними рішень з питань, віднесених до їх повноважень, протягом строку, визначеного законодавством.

Разом з тим, у порядку, встановленому Податковим кодексом України, можуть бути оскаржені податкові повідомлення-рішень митних органів (ч.5 ст.24 МК України).

У відповідності до ст.29 МК України рішення, дії або бездіяльність митних органів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Враховуючи, що позивач в даній справі оскаржує рішення митного органу, яке прийнято з питань державної митної справи, то з урахуванням положень ст.29 МК України строк його оскарження визначається згідно із вимогами КАС України.

Висновок у подібних правовідносинах викладено в постановах Верховного Суду від 07.06.2018 у справі №813/1276/16, від 18.06.2020 у справі № 805/1536/17-а, 18.02.2021 у справі № 826/14826/16, від 25.05.2021 у справі № 826/13159/17, від 16.02.2022 у справі №380/8425/21, від 03.11.2022 у справі № 380/9929/21, від 09.05.2023 у справі №320/6121/21, від 16.06.2023 у справі №160/11129/21.

Суд наголошує, що нормами ПК України та МК України не встановлено спеціальний строк звернення до суду з приводу оскарження рішення про коригування митної вартості товарів, а тому, в даному випадку, підлягають застосуванню положення ч.2 ст.122 КАС України, якою передбачено шестимісячний строк звернення до суду з позовом.

З урахуванням наведених норм права та з огляду на те, що позивач просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20.06.2023 № UA403030/2023/000048/2, а з даним позовом звернувся лише 16.07.2024, беручи до уваги вказані норми та висновки Верховного Суду, суд приходить до висновку, що ТОВ "Торговий дім "Финтрейд" пропустило строк звернення з даним позовом до суду, а зазначені ним доводи щодо можливості застосування при обчисленні строку звернення до суду з даними позовними вимогами строку у 1095 днів є безпідставними.

При цьому, аналогічна позиція щодо застосування строків в аналогічних правовідносинах була викладена ще у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №805/1536/17-а. Тобто, як на момент прийняття Тернопільською митницею спірного рішення про коригування митної вартості товарів, так і на момент подання позовної заяви така практика вже існувала.

З приводу доводів позивача про первинне подання в межах шестимісячного строку позову та неможливості подання позивачем іншого позову до закінчення розгляду справи №500/8219/23, слід відзначити, що ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 позовну заяву ТОВ "Торговий дім "Финтрейд" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд дійшов висновку, що така підписана особою яка не підтвердила свого повноваження на її підписання та подання до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Торговий дім "Финтрейд" залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 про повернення позовної заяви у справі №500/8219/23 без змін.

Тобто позивачем вперше оскаржено рішення коригування митної вартості товарів від 20.06.2023 в останні дні шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, а саме 22.12.2023.

Разом з тим, позивачем повторно подано позов до суду лише 16.07.2024, тобто через три місяці після постановлення ухвали апеляційним судом у справі № 500/8219/23.

Факт завершення апеляційного розгляду на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 про повернення позовної заяви у справі №500/8219/23 не є підставою для відновлення шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, суд не вбачає з боку позивача добросовісного ставлення до реалізації ним права на звернення, оскільки ним не подано повторно в стислий термін даного позову.

Також позивачем не доведено, що повернення первинно поданої позовної заяви відбулося з причин, які не залежали від нього, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду, й не могли бути усунуті позивачем.

Та обставина, що повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої позовної заяви без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Разом з тим, питання щодо поновлення строку звернення до суду у випадку його пропуску з причин пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні було предметом дослідження Верховним Судом, зокрема, у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, на яку посилається позивач.

Так, у вищевказаних постановах Верховний Суд зауважив, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Повертаючись до обставин цієї справи необхідно зазначити, що наведені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду обставини не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами; чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Позивач у встановлений законодавством строк до суду не звернувся, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст.123 КАС України, відповідно до ч.3 якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, в силу вимог п.8 ч.1 ст.240 КАС України, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду поза межами встановленого ст.122 КАС України строку, зазначені позивачем у заяві обставини на підтвердження причин пропуску ним строку звернення до суду є неповажними, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.123, 171, 240, 241, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Финтрейд" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 20.06.2023 №UA/000048/2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено 04 жовтня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Финтрейд" (місцезнаходження: вул. Робоча, 82А,м. Херсон,Херсонська обл., Херсонський р-н,73011 код ЄДРПОУ: 41908814);

відповідач:

- Тернопільська митниця (місцезнаходження: вул. Текстильна, 38,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46004 ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.