Справа № 440/6572/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Л.М. Петрова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 р. Справа № 440/6572/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2024, по справі № 440/6572/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиконання судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2021 у справі № 440/483/21 неправомірними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області терміново виконати судове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2021 у справі № 440/483/21 в частині виплати заборгованості щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 262080,9 грн.;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 112432,71 грн. втрати частини доходів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що у цій справі позивачем заявлені вимоги щодо визнання дій відповідача щодо невиконання судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2021 у справі № 440/483/21 та стягнення у зв`язку з цим втрати частини доходів, передбаченої Законом України « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

На підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 у справі № 440/483/21, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2021, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2012, з 01.04.2012, з 01.07.2012, з 01.10.2012, з 01.12.2012, з 01.01.2013, з 01.12.2013, з 01.09.2015, 01.05.2016, з 01.12.2016 відповідно до довідок, виданих Апеляційним судом Полтавської області від 01.12.2020 № 01-46/86/2020, № 01-46/81/2020, № 01-46/82/2020, № 01-46/83/2020, № 01-46/84/2020, № 01-46/85/2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2012, з 01.04.2012, з 01.07.2012, з 01.10.2012, з 01.12.2012, з 01.01.2013, з 01.12.2013, з 01.09.2015, 01.05.2016, з 01.12.2016 відповідно до довідок, виданих Апеляційним судом Полтавської області від 01.12.2020 № 01-46/86/2020, № 01-46/81/2020, № 01-46/82/2020, № 01-46/83/2020, № 01-46/84/2020, № 01-46/85/2020.

Звертаючись до суду із даною позовною заявою позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області у виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 у справі № 440/483/21 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, а заборгованість у розмірі 262080,9 грн. залишається не виплаченою.

Таким чином, позивач вважаючи, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність, звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, виходив з наявності у спірних правовідносинах обставин, з якими ст. 383 КАС України пов`язує наявність підстав для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частинами 2, 4 ст. 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Зазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Таким чином, позивач має встановлене процесуальним законом право в порядку ст. 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиконання судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2021 у справі № 440/483/21, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області терміново виконати судове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2021 у справі № 440/483/21 в частині виплати заборгованості щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 262080,9 грн., стосуються саме порядку виконання судового рішення в іншій справі, предмет позову, фактично спрямований на виконання іншого судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі № 440/483/21.

Отже, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту фактично є однією із форм контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі № 440/483/21.

Натомість, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які вчинені на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Таким чином, оскільки рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі № 440/483/21 набрало законної сили, є таким, що постановлене судом у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, між сторонам у вказаній вище частині не виник новий спір, а має місце спір між тими самими сторонами та стосується того ж основного предмету і підстав, оцінка яким уже надавалася судом при розгляді справи № 440/483/21, однак лише на стадії виконання судового рішення, відтак наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження у справі щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиконання судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2021 у справі № 440/483/21, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області терміново виконати судове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2021 у справі № 440/483/21 в частині виплати заборгованості щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 262080,9 грн., ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з огляду на що підстави для її скасування відсутні.

Разом з тим, стосовно позовних вимог щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 112432,71 грн. втрати частини доходів колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі у вказаній частині позовних вимог також виходив з наявності такого, що набрало законної сили, судового рішення, у справі щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Слід вказати, що умовою застосування цієї підстави для відмови у відкритті провадження є тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

При цьому, позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суд не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиконання судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2021 у справі № 440/483/21, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області терміново виконати судове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2021 у справі № 440/483/21 в частині виплати заборгованості щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 262080,9 грн., судом першої інстанції встановлено, що ці питання вже були предметом судового розгляду, про що постановлено судове рішення, яке набрало законної сили.

Втім, звертаючись до суду із даним позовом, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно із ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Натомість, у справі № 440/483/21 предметом дослідження були саме підстави для перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, вимога про нарахування та виплату суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного довічного грошового утримання позивачем не заявлялася та не була предметом розгляду у вказаній справі.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про помилковість застосовування судом першої інстанції п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України щодо частини позовних вимог про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 112432,71 грн. втрати частини доходів, оскільки у даному випадку між сторонами наявний новий спір, який не був предметом позову у справі 440/483/21.

Таким чином, судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до частково помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у справі було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині відмови у відкритті провадження у справі щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 112432,71 грн. втрати частини доходів, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи у вказаній частині.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2024 по справі № 440/6572/24 - скасувати в частині відмови у відкритті провадження у справі про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 112432,71 грн. втрати частини доходів.

Адміністративну справу № 440/6572/24 в частині позовних вимог про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 112432,71 грн. втрати частини доходів направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2024 у справі № 440/6572/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов