Справа № 379/904/24
Суддя: Разгуляєва О. В.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 379/904/24
Провадження № 2-а/379/7/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Разгуляєвої О.В.,

за участі секретаря Мовчан М.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військова частина НОМЕР_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 16.07.2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № БЦРТЦК/664/3 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою його (позивача) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Зі змісту даної постанови вбачається, що позивач 14.06.2024 повідомлений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 08:00 год 17.06.2024, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період. Свою вину позивач категорично заперечує та з вказаною постановою не погоджується, зазначаючи, що в його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАп.

Так, з 10.04.2018 року позивач має статус особи з інвалідністю ІІ групи, є пенсіонером та перебуває на обліку у Пенсійному фонді України. 14.06.2024 позивачу під розпис було оповіщено про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 для подання заяви про відстрочку, як особі з інвалідністю, з 08:00 до 10:00 год 18.06.2024. 18.06.2024 близько 08:00 год позивач з`явився ІНФОРМАЦІЯ_6 , проте не подав заяву про відстрочку через чергу та відсутність нотаріально посвідчених документів. Дізнавшись, що має можливість оновити свої військово-облікові дані через електронний додаток «РЕЗЕРВ+», через кілька днів позивач завантажив вказаний додаток та 20.06.2024 йому прийшов електронний військово-обліковий документ з реєстраційним номером в реєстрі Оберіг 4. Через тиждень позивач знову звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 , зібравши всі необхідні для оформлення відстрочки документи, проте через черги він вимушений був 09.07.2024 направити заяву про відстрочку з документами поштою. 11.07.2024 до позивача зателефонували з поліції та повідомили, щоб він особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 . 12.07.2024 третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_7 було прийнято від позивача повторну заяву про відстрочку та зареєстровано за № Т/3/250/6. При цьому йому оформили направлення на ВЛК та запитали, чому він не з`явився 18.06.2024, повідомивши, що його вже розшукує поліція. На пропозицію працівників ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач написав на формулярі пояснення про причини, з яких він не дочекався черги 18.06.2024. Крім направлення на ВЛК, жодних інших документів позивачу не вручали. В присутності позивача протокол про адміністративне правопорушення не складався, про місце і час розгляду справи його не повідомляли, ніхто не роз`яснив йому про право на захист та оскаржувану постанову він отримав 02.08.2024.

Позивач просить поновити строк звернення до суду для оскарження постанови № БЦРТЦК/664/3 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, яка винесена 16.07.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковником ОСОБА_2 , як пропущений ним з поважних причин; скасувати постанову № БЦРТЦК/664/3, яка 16.07.2024 винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковником ОСОБА_2 , якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а справу адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення; звільнити його від сплати судового збору; всі судові витрати стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Ухвалою судді Таращанського районного суду Київської області від 07 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву та зобов`язано надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчинення дії, з приводу яких подано позов.

Відповідачі ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_8 , правом подати відзив на позовну заяву не скористалися.

Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 09.08.2024 через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем, оскільки позивач не пред`являє жодної вимоги до даної військової частини та не оскаржує рішень (дій) посадових осіб частини. Крім цього, законодавством встановлено, що органом (посадовою особою), яка уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення за ст. 210-1КУпАП є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або керівники ІНФОРМАЦІЯ_5 від імені центру. Військова частина НОМЕР_1 або посадові особи частини не уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення за статтями 210, 210-1, 211КУпАП. Посадові особи військової частини НОМЕР_1 не приймали рішень відносно позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 210 1 КУпАП. В даному спорі військова частина НОМЕР_1 не є суб`єктом владних повноважень, а тому є неналежним відповідачем. Посилання позивача про підпорядкованість ІНФОРМАЦІЯ_5 військовій частині НОМЕР_1 не є підставою для визначення частини у вказаних правовідносинах, як сторони провадження, оскільки військова частина НОМЕР_1 не відповідає за діяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 та його відокремлених підрозділах, в даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_7 . Просить суд у задоволенні позовних вимог позивача до військової частини НОМЕР_1 відмовити у повному обсязі.

В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на вимогах позову наполягає.

В судові засідання 20.08.2024, 09.09.2024 та 01.10.2024 відповідачі не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ч. 6 ст. 77, ч. 3 ст. 268 КАС України, приймає рішення на підставі доказів наявних у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії БЦРТЦК СП/З № 609 від 12.07.2024 відносно ОСОБА_1 , винесено постанову № БЦРТЦК/664/3 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 , 14.06.2024 повідомлений про його виклик до третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 на 08:00 год 17.06.2024, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період, таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач просить поновити йому строк на оскарження вищевказаної постанови. Посилається на те, що про наявність даної постанови йому стало відомо 02.08.2024 після повідомлення його третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримання її копії.

Згідно з ч. 1 ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Як передбачено ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Судом встановлено, що про існування постанови № БЦРТЦК/664/3 від 16.07.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, позивачу стало відомо 02.08.2024 року, що підтверджується записом у вказаній вище постанові. В зв`язку з викладеним суд вважає, що позивач пропустив строк оскарження даної постанови з поважних причин і тому позивачу слід поновити вказаний строк.

Досліджуючи правомірність винесення постанови від 16.07.2024 у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (стаття 68 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені статтею 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як передбачено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 235 КУпАП визначена підвідомчість розгляду справ про адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210,210-1,211 КУпАП (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки.

Частиною другою даної статті встановлено, що від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідальність передбачена нею настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Дана норма є бланкетною і відсилає до ряду нормативно-правових актів.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначені основні терміни, так, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; Особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Обов`язок громадян України захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, шанування її державних символів, закріплений положеннями статті 65 Конституції України. Згідно даною нормою громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Про даний конституційний обов`язок громадян України зазначено у Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу», яким передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі-Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України, згідно з частиною сьомою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У своїй позовній заяві позивач не заперечує факту повідомлення його 14.06.2024 про виклик до третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 на 08:00 год, однак дату явки вказує не 17.06.2024, а 18.06.2024.

Таким чином, позивач зобов`язаний був з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки на дату, зазначену у повістці.

При цьому, жодних доказів явки як 17.06.2024 так і 18.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач суду не надав та неспростував факту неявки до центру комплектування та соціальної підтримки у зазначений у повістці час.

Обов`язок явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки прямо передбачений нормами Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», так, у статті 22 Закону містяться обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, згідно з якими громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період,направлення для проходження медичного огляду.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Положення даної норми свідчить про те, що громадян викликають на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема повістками та у строки, зазначені в повістках.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0962982 від 13.04.2018 позивачу встановлена друга група інвалідності з 10.04.2018 довічно.

Пунктом 2 частини 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.

Однак, наявність підстав відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не звільняє від обов`язку явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Досліджені судом докази свідчать про не виконання зі сторони позивача обов`язку з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 , за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З метою ведення районними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки спеціального обліку військовозобов`язаних, резервістів, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на останніх покладено обов`язок із своєчасного повідомлення органу, в якому вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.

Отже, право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондує з обов`язком військовозобов`язаного дотримуватися правил військового обліку, серед яких обов`язок з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах.

Як встановлено судом та вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало встановлення відповідачем факту порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки позивач не з`явився в особливий період, під час мобілізації до третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначені строки.

24 лютого 2022 року Указом Президента 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан. Указ Президента затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року зі змінами, внесеними Указами Президента, затверджених Законами України.

Таким чином, на час вчинення правопорушення в Україні діяв особливий період.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження виконання ним обов`язку з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, зазначений у повістці.

Дослідженими судом доказами доведено правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, визначений частиною другою статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову за недоведеністю та необґрунтованістю.

Оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, будь-які підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача судових витрат, відсутні.

Керуючись статтями 242, 244, 245, 246, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військова частина НОМЕР_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 07.10.2024.

ГоловуючийО. В. Разгуляєва