Справа № 120/15163/23
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/15163/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар П.А.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

07 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тульчинської міської ради на окрему ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради, Тільчинського міського голови Весняного Валерія Михайловича про визнання протиправними та скасування рішення та розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.01.2024 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення 51 (позачергової) сесії 8 скликання Тульчинської міської ради від 06.09.2023 року №2517 "Про припинення повноважень секретаря Тульчинської міської ради восьмого скликання ОСОБА_1 ".

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Тульчинської міської ради від 06.09.2023 року №0703-400 "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря Тульчинської міської ради з 07.09.2023 року.

Стягнуто з Тульчинської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.09.2023 по 17.01.2024 в сумі 103975,60 гривень.

Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення з 07.09.2023 року ОСОБА_1 на посаді секретаря Тульчинської міської ради та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Тульчинської міської ради.

До Вінницького окружного адміністративного суду представником позивача подано заяву в якій просив постановити окрему ухвалу.

24 липня 2024 року Вінницький окружний адміністративний суд виніс окрему ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено окрему ухвалу, яку направлено Тульчинській міській раді Тульчинського району Вінницької області та Тульчинському міському голові для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог законодавства при виконанні рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді секретаря Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області.

Про вжиті заходи письмово повідомити Вінницький окружний адміністративний суд у місячний термін з дня отримання копії вказаної ухвали.

Копію окремої ухвали направлено до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області та Прокуратури Вінницької області для вчинення дій, передбачених чинним законодавством.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області та Прокуратуру Вінницької області у місячний строк з дня отримання копії ухвали повідомити суд про вжиті ними заходи.

Не погоджуючись з окремою ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.01.2024 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення 51 (позачергової) сесії 8 скликання Тульчинської міської ради від 06.09.2023 року №2517 "Про припинення повноважень секретаря Тульчинської міської ради восьмого скликання ОСОБА_1 ".

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Тульчинської міської ради від 06.09.2023 року №0703-400 "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря Тульчинської міської ради з 07.09.2023 року.

Стягнуто з Тульчинської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.09.2023 по 17.01.2024 в сумі 103975,60 гривень.

Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення з 07.09.2023 року ОСОБА_1 на посаді секретаря Тульчинської міської ради та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Тульчинської міської ради.

16 квітня 2024 року представник позивача звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою у якій просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.01.2024 шляхом зобов`язання Тульчинську міську раду подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2024 задоволено заяву представника позивача та встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду у даній справі.

Зобов`язано Тульчинську міську раду Тульчинського району Вінницької області подати у 5-ти денний термін з дня отримання копії ухвали суду звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року в частині, що стосується поновлення ОСОБА_1 на посаді секретаря Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області з 07 вересня 2023 року.

Проте, у встановлений судом строк звіт не поданий.

Також, із матеріалів справи встановлено, що з метою виконання рішення суду у даній справі ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень у Вінницькій області. Постановою державного виконавця від 22.01.2024 відкрито виконавче провадження №73910210 щодо примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду №120/15136/23 від 18.01.2024 щодо поновлення ОСОБА_1 з 07.09.2023 на посаді секретаря Тульчинської міської ради.

25.01.2024 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевчук О.О. винесено постанову, якою на Тульчинську міську раду накладено штраф у розмірі 5100 гривень за невиконання рішення суду без поважних причин.

Правомірність накладення штрафу підтверджена рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі №120/1324/24, яким Тульчинській міській раді відмовлено у скасуванні постанови про накладення штрафу.

Так, 01.02.2024 постановою державного виконавця повторно накладено на відповідача штраф у розмірі 10200 грн. за невиконання рішення суду.

У подальшому, депутатами Тульчинської міської ради на 61 сесії Тульчинської міської ради на 61 сесії Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області 8 скликання секретарем ради 8 скликання обрано ОСОБА_2 .

Тобто, рішення суду залишається невиконаним.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо часткової обґрунтованості заяви та наявності підстав для постановлення окремої ухвали.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Відповідно до ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов , що сприяли порушенню закону.

Частиною 9 ст.249 КАС України передбачено, що окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Крім того, у постановах Верховного суду від 20 жовтня 2022 року у справі № 160/12318/21, від 16 листопада 2022 року у справі № 709/1465/19 та від 30 листопада 2022 року у справі № 240/12764/21 зазначено про те, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх обов`язків. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ/розпорядження про допуск до роботи, фактично допущено до роботи такого працівника та внесено відповідні записи до трудової книжки. При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати.

Тобто, рішення про поновлення на посаді незаконно звільненого працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази щодо видачі розпорядження головою Тульчинської міської ради про поновлення ОСОБА_1 на посаді, спрямованого на виконання рішення суду в частині, яка підлягає негайному виконанню.

Отже, всупереч наведеним вище приписам рішення суду залишається невиконаним, що свідчить про протиправну бездіяльність боржників.

Таким чином, письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи підтверджено, що судове рішення не було виконане відповідачем, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для застосування заходів, визначених ст. 249 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 249, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 370, 382, 383 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Тульчинської міської ради залишити без задоволення, а окрему ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.