Справа № 296/1048/24
Суддя: Драч Ю. І.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/1048/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Драча Ю.І.

за участі секретаря судового засідання Агейчевої Ю.А., Дальянської В.Ю.

представника позивача Забродського О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що постановою поліцейського Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капрала поліції Лавренюка Святослава Павловича серії ЕНА № від 27.01.2024 року, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 426 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 27.01.2024 року о 00 год. 44 хв. смт. Довбиш водій не надав на вимогу працівника поліції посвідчення водія, діючий страховий поліс, реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1а ПДР України.

Позивач вважає дану постанову незаконною, винесену з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки позивач не керував транспортним засобом, тому не міг бути притягнутий до відповідальності.

Ухвалою суду від 01.04.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

12.04.2024 представником відповідача по справі надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову, а сам позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, тому відсутні підстави для задоволення позову (а.с. 33-37).

26.04.2024 від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що позивач не перебував за кермом автомобіля та не мав при собі документів, оскільки передав їх ОСОБА_3 , оскільки позичив йому свій автомобіль, який в свою чергу керуючи автомобілем 26.01.2024 не впоравшись з керуванням з`їхав у кювет. Після цього ОСОБА_3 поїхав до м. Житомира по евакуатор, щоб забрати пошкоджений автомобіль. Крім цього зазначено, що позивач неодноразово повідомляв працівників поліції, що не перебував за кермом транспортного засобу (а.с. 41-44).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою поліцейського Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капрала поліції Лавренюка Святослава Павловича серії ЕНА № від 27.01.2024 року, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 426 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 27.01.2024 року о 00 год. 44 хв. смт. Довбиш водій не надав на вимогу працівника поліції посвідчення водія, діючий страховий поліс, реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1а ПДР України.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону.

Позивач в своїй позовній заяві, як на підставу скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП посилається на те, що він не керував транспортним засобом, оскільки дав його у користування товаришу ОСОБА_3 .

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідачем до відзиву додано компакт-диск, що містить фрагменти відеозапису з місця події.

З відеозапису з місця ДТП, який наданий відповідачем, було встановлено, що хоча ОСОБА_1 і зазначає, що не керував транспортним засобом, однак і не надав доказів того, що транспортний засіб був переданий його товаришу ОСОБА_3 , який взагалі був відсутній на місці вчинення ДТП.

Також з дослідженого відеозапису судом встановлено, що на вимогу поліцейського пред`явити реєстраційне посвідчення на транспортний засіб, у порушення вимог 2.4 ПДР України, позивач реєстраційне посвідчення на транспортний засіб не пред`явив.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови суттєвих порушень з боку відповідача щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та оформлення постанови, які б могли бути підставою для скасування постанови, не спостерігається, інспектором вчинені всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та Закону України «Про національну поліцію» при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності, що вбачається на наданого відповідачем відеозапису та змісту оскаржуваної постанови.

Суд не бере до уваги, як доказ невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, звернення на спецлінію «102» ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що останній взагалі був присутній на місці події, підтвердив поліцейським факт керування транспортним засобом особисто та надав документи для перевірки. Разом з цим, такі дії позивача у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 можуть свідчити про намагання уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Таким чином, наведені позивачем доводи не спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та не можуть бути тими обставинами, що звільняють його від відповідальності.

Позивач у своїй позовній заяві також зазначає, що поліцейським було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлену ст. 245, 270, 278, 279, 280 КупАП, водночас позивачем не було доведено даних обставин на яких ґрунтується його позовні вимоги, а відтак суд не приймає вказані доводи позивача до уваги.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 9, 245, 250, 286, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Cуддя Ю. І. Драч