Справа № 560/3512/24
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 560/3512/24

адміністративне провадження № К/990/36469/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 , грошового забезпечення в періоди з 01 червня 2022 року по 16 березня 2023 року, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпусток як учаснику бонових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні, тощо), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати і виплатити ОСОБА_1 із розрахункового рахунку військової частини за кодом економічної класифікації видатків, за яким здійснюються виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, грошове забезпечення в періоди з 01 червня 2022 року по 16 березня 2023 року, а також всі інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації і за невикористані дні відпусток як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні, тощо), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 23 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Вказано, що недоліки можуть бути усунуті шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску строку.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 залишено без розгляду в частині позовних вимог про перерахунок і виплату грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 16 березня 2023 року.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року - без змін.

17 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку позивач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у цій справі.

Перевіривши викладені доводи касаційної скарги, Верховний Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Разом з тим, абзацом 3 пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати норми матеріального та/або процесуального права, неправильного застосування яких припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Так, постановляючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що 19 липня 2022 року набрав чинності Закон України №2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким викладено в новій редакції норму статті 233 КЗпП України, а саме: працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з цим суди послалися на пункт 1 Прикінцевих положень КЗпП, в якому зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суди попередніх інстанцій вказали на постанову Кабінету Міністрів України "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 27 червня 2023 року №651.

Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що статтею 233 КЗпП України визначено тримісячний строк звернення із заявою про вирішення трудового спору, який законом продовжено у зв`язку з дією карантину до 30 червня 2023 року та зазначили, що за загальними обставинами особа з позовними вимоги в частині, яка стосується перерахунку грошового забезпечення з 19 липня 2022 року, має право звернутись до суду упродовж трьох місяців з дати закінчення дії карантину, тобто до 01 жовтня 2023 року.

Суди наголосили, що предметом позову у цій справі є вимога позивача щодо перерахунку грошового забезпечення з 01 червня 2022 року по 16 березня 2023 року, а позивач з позовною заявою звернувся до суду 12 березня 2024 року. З огляду на це, суди дійшли висновку, що позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог.

З урахуванням викладеного, ухвалою суду першої інстанції, залишеною без змін постановою суду апеляційної інстанції, позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 залишено без розгляду в частині позовних вимог про перерахунок і виплату грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 16 березня 2023 року на підставі пункту 7 частини першої статті 240 КАС України.

Водночас дослідивши касаційну скаргу, Верховний Суд установив, що у касаційній скарзі позивачем не викладені порушення судами попередніх інстанцій норми процесуального права, а лише зазначено про незгоду з оскаржуваними судовими рішеннями.

Отже, позивач не зазначив і не обґрунтував, в чому саме полягає порушення норм процесуального права, які допустили, на думку скаржника, суди попередніх інстанцій.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження, а тому невикладення у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та невикладення з належним обґрунтуванням заявником у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судового рішення у цій справі, визначених абзацом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме не обґрунтовано, які саме норми процесуального права судами порушені, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяС.А. Уханенко