Справа № 640/27260/20
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року № 640/27260/20

Київський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Діски А. Б., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків військового прокурора Центрального регіону України від 10.09.2020 №105о/c про звільнення капітана юстиції ОСОБА_2 з посади прокурора відділу представництва інтересів держави, протидії корупції у військовій сфері та в оборонно-промисловому комплексі військової прокуратури Центрального регіону України;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 21.09.2020 №153 о/с про виключення капітана юстиції ОСОБА_2 зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України та всіх видів забезпечення;

- поновити ОСОБА_2 на посаді прокурора відділу представництва інтересів держави, протидії корупції у військовій сфері та в оборонно-промисловому комплексі військової прокуратури Центрального регіону України. або рівнозначній посаді в органах прокуратури України з 10 вересня 2020 року;

- зарахувати час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України;

- стягнути з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 21.09.2020 і до моменту фактичного поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звільнення її з посади відбулося під час тимчасової втрати нею працездатності, що, на думку позивача, свідчить про протиправність наказу про звільнення, оскільки такий не відповідає вимогам трудового законодавства та порушує її право на працю.

Крім того, як вказує позивач, в оскаржуваному наказі про виключення її зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України та всіх видів забезпечення підставою звільнення вказується наказ Міністерства оборони України від 04.09.2020 №435, яким її звільнено з військової служби у запас, та який не має жодного відношення до звільнення позивача з органів прокуратури. Відтак, відповідачем порушено процедуру звільнення з органів прокуратури.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/27260/20 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

09.12.2020 до суду надійшов відзив Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, зі змісту якого вбачається, що, на думку відповідача, оскаржувані позивачем накази є законними та обґрунтованими, а відтак відсутні підстави для їх скасування та задоволення позовних вимог. Так, зокрема, відповідач вказує, що позивачем подано рапорт про звільнення її з військової служби у запас, за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що стало підставою для її звільнення з військової служби. При цьому, позивача звільнено з посади прокурора наказом Військової прокуратури Центрального регіону України від 19.09.2020 №105 о/с у зв`язку з неуспішним проходженням нею атестації. Подання позивачем рапорту про звільнення її від виконання службових обов`язків у зв`язку з захворюванням зумовило прийняття наказу Військової прокуратури Центрального регіону України від 09.09.2020 №653к, яким її звільнено від виконання службових обов`язків за станом здоров`я. Разом з тим, як зазначає відповідач, документи на підтвердження факту перебування позивача на лікуванні надані нею лише 10.09.2020 наприкінці робочого дня, що не може впливати на факт законності оскаржуваного наказу про звільнення її з посади прокурора. Крім того, з урахуванням вказаних обставин, наказом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 21.09.2020 №153 о/с позивача з 21.09.2020 виключено зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку відповідача, приймаючи вказані накази, ні Військова прокуратура Центрального регіону України, ні Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону не допустили порушення приписів законодавства та дотрималися процедури звільнення позивача з посади прокурора та з військової служби.

13.12.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» №2825-IX, статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання Закону України №2825-IX від 13 грудня 2022 року «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» 29.11.2023 до Київського окружного адміністративного надійшла адміністративна справа №640/27260/20.

У зв`язку з вищезазначеними обставинами матеріали адміністративної справи №640/27260/20 за результатом автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Діски А.Б.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 адміністративну справу №640/27260/20 прийнято до свого провадження суддею Діскою А.Б., розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 в адміністративній справі №640/27260/20 змінено назву відповідача «Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону» () на «Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального району» () та замінено позивача «Тимко» на «Нігруца».

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працювала в органах прокуратури з 2013 року.

Наказом Міністра оборони України від 17.02.2015 №96 з позивачем укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

У період з 17.02.2015 по 21.09.2020 позивач проходила військову службу в органах прокуратури України як військовослужбовець.

19.08.2020 позивачем подано рапорт на ім`я Генерального прокурора з проханням клопотати перед Міністром оборони України про звільнення її з військової служби у запас, за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Крім того, позивач просила після надходження наказу Міністра оборони України про звільнення її з військової служби, звільнити її з займаної посади, виключити зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України, всіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.08.2020 виконувачем обов`язків військового прокурора Центрального регіону України направлено Генеральному прокурору подання про звільнення позивача з військової служби у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

У поданні зроблено висновок: капітан юстиції ОСОБА_2 підлягає звільненню з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 5 статті 26 (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без права носіння військової форми одягу.

В аркуші співбесіди, яку позивач проходила за участі начальника відділу роботи з кадрами військової прокуратури Центрального регіону України, зазначено, зокрема:

ставлення до звільнення: бажає звільнитися з військової служби;

прохання (побажання) військовослужбовця: відсутні;

бажання військовослужбовця проходити службу у військовому резерві: не бажає;

претензії до порядку та терміну подання до звільнення: відсутні;

Зазначено в аркуші бесіди, що позивачу дано роз`яснення про пільги і переваги щодо працевлаштування та матеріального забезпечення: роз`яснено, що при звільненні з військової служби він не має права на пенсійне забезпечення згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того, позивачу роз`яснено, що 19.09.2019 Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», яким ліквідовано органи військової прокуратури, посади військових прокурорів і слідчих.

Також позивачу роз`яснено, що вказаним законом, серед іншого, внесені зміни до Закону України «Про прокуратуру», а саме виключено пункт 4 статті 7, який передбачав існування в системі прокуратури України військових прокуратур.

Також з вказаного аркушу бесіди вбачається, що позивача проінформовано про те, що у зв`язку з прийняттям кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур рішення про неуспішне проходження позивачем атестації, відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» її переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі неможливе і вона підлягає звільненню у зв`язку з ліквідацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Наказом Військової прокуратури Центрального регіону України від 10.09.2020 №105 о/с позивача, яка згідно рішення другої кадрової комісії від 09.04.2020 №352 неуспішно пройшла атестацію з 10.09.2020 звільнено з посади прокурора відділу представництва інтересів держави, протидії корупції у військовій сфері та в оборонно-промисловому комплексі управління представництва інтересів держави, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури Центрального регіону України та зарахувано у розпорядження військового прокурора Центрального регіону України для вирішення питання щодо проведення остаточного розрахунку та виключення зі списків особового складу. Підстава: рішення другої кадрової комісії від 09.04.2020 №352.

21.09.2020 позивачем подано рапорт керівнику Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, відповідно до якого вона просить з 21.09.2020 виключити її зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України, всіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 21.09.2020 №153 о/с позивача з 21.09.2020 виключено зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підстава: рапорт позивача; наказ Міністра оборони України від 04.09.2020 №435.

Позивач, вважаючи, що наказ виконувача обов`язків військового прокурора Центрального регіону України від 10.09.2020 №105о/c про звільнення її з посади прокурора відділу представництва інтересів держави, протидії корупції у військовій сфері та в оборонно-промисловому комплексі військової прокуратури Центрального регіону України та наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 21.09.2020 №153 о/с про виключення її зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України та всіх видів забезпечення є незаконними, не мають правової визначеності щодо її звільнення та є такими, що прийняті всупереч приписам Закону України «Про прокуратуру» щодо звільнення прокурорів, ст. ст.19, 22, 43 Конституції України та ст. ст. 40-42, 49-2 Кодексу законів про працю України, звернулася до суду з адміністративним позовом для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Суд зазначає, що у відзиві відповідачем було заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з посиланням на пропуск позивачем місячного строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 Кодексу про адміністративне судочинство України.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає, що позивачем у позовній заяві було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке розглянуто судом та при прийнятті рішення про відкриття провадження 12.11.2020 суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Частиною 3 ст. 123 КАС України встановлено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на незначний строк пропуску звернення, дію на час звернення до суду карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), суд вважає, що висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду є обґрунтованим, а наведені позивачем причини є достатніми для поновлення такого строку.

А тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

14 жовтня 2014 року прийнято Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII, який набрав чинності 15 липня 2015 року, та який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

За приписами статті 7 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) систему прокуратури України становлять:

1) Офіс Генерального прокурора;

2) обласні прокуратури;

3) окружні прокуратури;

5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

У разі потреби рішенням Генерального прокурора можуть утворюватися спеціалізовані прокуратури на правах структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора, на правах обласних прокуратур, на правах підрозділу обласної прокуратури, на правах окружних прокуратур, на правах підрозділу окружної прокуратури.

Перелік, утворення, реорганізація та ліквідація спеціалізованих прокуратур, визначення їх статусу, компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.

Військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

За приписами статті 51 Закону № 1697-VII прокурор звільняється з посади у разі:

1) неможливості виконувати свої повноваження за станом здоров`я;

2) порушення ним вимог щодо несумісності, передбачених статтею 18 цього Закону;

3) набрання законної сили судовим рішенням про притягнення прокурора до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією;

3-1) набрання законної сили рішенням суду про визнання активів прокурора або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави;

4) неможливості переведення на іншу посаду у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі;

5) набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього;

6) припинення громадянства України або набуття громадянства іншої держави;

7) подання заяви про звільнення з посади за власним бажанням;

8) неможливості подальшого перебування на тимчасово вакантній посаді;

9) ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Відповідно до частин першої, другої, десятої статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються у штатах (штатних розписах) військових частин, кораблів, органів військового управління, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти.

Військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних закладів освіти для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі.

Відповідно до пункту 2 частини першої, частини третьої статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до приписів статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

1) у мирний час:

а) у зв`язку із закінченням строку контракту;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби;

в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі;

ґ) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України;

д) через службову невідповідність;

е) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади;

є) у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку;

ж) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця);

з) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

и) у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, яким військовослужбовця притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;

і) у зв`язку з неможливістю призначення на іншу посаду у разі прямого підпорядкування близькій особі;

ї) у зв`язку із встановленням за результатами спеціальної перевірки відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади;

й) у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади»;

к) у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону;

л) у зв`язку з припиненням громадянства України;

м) як такі, що не пройшли встановлений випробувальний строк, визначений частиною першою статті 21-2 цього Закону;

н) у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням про визнання активів військовослужбовця чи активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави;

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів (військовозобов`язані Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані Служби зовнішньої розвідки України - до відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік.

У частині оскарження позивачем наказу керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 21.09.2020 №153 о/с про виключення капітана юстиції ОСОБА_2 зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України та всіх видів забезпечення, підставою якого стали рапорт позивача та наказ Міністерства оборони України від 04.09.2020 №435, суд звертає увагу на таке.

Указом Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно до підпункту 2 пункту 35 розділу II Положення № 1153/2008 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення) за за бажанням військовослужбовця за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "ж", "к" пункту 1, а в особливий період (крім строку проведення мобілізації та дії воєнного стану) - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "й" та "к" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 226 розділу XII Положення № 1153/2008 військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів:

1) при скороченні посади, яку військовослужбовець займає, у тому числі при ліквідації (розформовуванні), реорганізації військових частин або державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, у разі неможливості використання цього військовослужбовця на військовій службі;

2) при скороченні рівнозначних посад у межах їх загальної чисельності, які підлягають заміщенню військовослужбовцями з однаковою військово-обліковою спеціальністю, зокрема, якщо займана ними посада не підлягає скороченню, за їх згодою (для військовослужбовців, які мають право на пенсію).

Відповідно до пункту 233 розділу XII Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до пункту 236 розділу XII Положення № 1153/2008 з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення.

Форма, порядок оформлення та зберігання документа, в якому відображається зміст проведення бесіди, визначаються Міністерством оборони України.

З наведеного у сукупності можна дійти висновку, що перебування по посаді військового прокурора та виконання ним функцій та обов`язків військового прокурора регулюються кореспондуючими та взаємопов`язаними між собою положеннями Законів України «Про прокуратуру» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також Положенням № 1153/2008.

Як встановлено судом, позивачем подано 19.08.2020 рапорт про звільнення її з військової служби у запас, за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за результатом чого, відповідно до вищенаведених приписів законодавства, з нею проведено бесіду та роз`яснено правові наслідки. Як вказує відповідач, саме подання позивачем рапорту ініціювало процедуру звільнення її з військової служби та прийняття наказу Міністром оборони України від 04.09.2020 №435, що також не заперечується позивачем.

Разом з тим, позивач оскаржує наказ Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 21.09.2020 №153 о/с, відповідно до якого позивача з 21.09.2020 виключено зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який прийнятий на підставі вищевказаного рапорту позивача та наказу Міністра оборони України від 04.09.2020 №435.

04.09.2020 позивача звільнено з військової служби відповідно до наказу Міністра оборони України №435.

У даному випадку судом враховується, що позивачем не оскаржується наказ Міністра оборони України про її звільнення з військової служби.

При цьому безпідставними є твердження позивача про звільнення її наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій і оборонній сфері Центрального регіону від 21.09.2020 № 153 о/с без зазначення підстави звільнення.

Наказом виконуючого обов`язки прокурора Центрального регіону України було звільнено позивачку із займаної посади, на яку її було відряджено, а з військової служби ОСОБА_1 було звільнено наказом Міністра оборони України, що підтверджується, зокрема, наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону № 153 о/с від 21.09.2020.

При цьому, відповідно до вимог абзацу 1 п. 242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано рапорт 21.09.2020, відповідно до якого вона просить з 21.09.2020 виключити її зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України, всіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, наказом № 153 о/с від 21.09.2020 позивача було лише виключено зі списків особового складу прокуратури на підставі наказу Міністра оборони України №435 від 04.09.2020.

Суд звертає увагу, що перебування позивача на військовій службі невід`ємно пов`язано із статусом військового прокурора для цілей перебування на службі у військовій прокуратурі. Іншими словами, - позивач може перебувати на посаді військового прокурора до тих пір, поки є військовослужбовцем, що стосується обставин даної конкретної справи.

Оскільки на позивача як на військовослужбовця Збройних Сил України розповсюджується дія Положення № 1153/2008, а також враховуючи, що позивачем було подано рапорт про звільнення з військової служби, що надалі було реалізовано через звернення до Міністра оборони України із поданням та необхідним пакетом документів та через подальше звільнення позивача Міністром оборони України з військової служби на підставі вказаного рапорту позивача, звільнення позивача з військової служби відповідає вимогам законодавства.

Щодо доводів позивача про протиправність наказу № 105 о/с від 10.09.2020, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З 25.09.2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ, яким запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Згідно з цим Законом передбачено припинення діяльності військових прокуратур.

Відповідно до вимог цього закону з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

У разі успішного проходження атестації прокурорами та слідчими військових прокуратур, які є військовослужбовцями, питання про їх звільнення з військової служби вирішується відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших нормативно-правових актів України, якими встановлено порядок проходження громадянами України військової служби, з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Прокурорам та слідчим військових прокуратур, які є військовослужбовцями і проходять військову службу за контрактом, надається право достроково припинити контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Указані у пункті 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори можуть бути звільнені з посади прокурора також і на інших підставах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Відповідно до пункту 21 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ установлено, що з дня набрання чинності цим Законом:

1) військові прокуратури, прокурори та слідчі військових прокуратур припиняють виконувати свої повноваження у порядку та строки, визначені Генеральним прокурором.

У даному випадку рішенням другої кадрової комісії від 09.04.2020 позивача визнано такою, що неуспішно пройшла атестацію.

Саме вказана обставина стала підставою для прийняття Військовою прокуратурою Центрального регіону України наказу від 10.09.2020 №105 о/с та звільнення позивача з посади прокурора відділу представництва інтересів держави, протидії корупції у військовій сфері та в оборонно-промисловому комплексі управління представництва інтересів держави, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури Центрального регіону України та зараховано у розпорядження військового прокурора Центрального регіону України для вирішення питання щодо проведення остаточного розрахунку та виключення зі списків особового складу.

При цьому, результати атестації позивачем не оскаржуються.

Щодо посилань позивача на протиправність її звільнення з прокуратури під час лікарняного, суд зазначає наступне.

25.09.2019 набрав чинності Закон № 113-IX.

Отже, саме з 25.09.2019 особливості застосування до прокурорів положень пункту 1 частини першої, частини другої статті 40, статей 42, 42-1, частин першої-третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 КЗпП України установлюються Законом № 1697-VII.

Тому з 25.09.2019 саме цей Закон, а не Кодекс законів про працю України поширюється на правовідносини між позивачем і відповідачем.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 у справі № 440/2682/20.

З огляду на викладене, доводи позивача щодо застосування до спірних правовідносин норм КЗпП України є помилковими та безпідставними. Питання, пов`язані із проходженням прокурорами публічної служби та звільненням з публічної служби, урегульовані спеціальними законодавчими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 09.09.2020 до 21.09.2020, тобто на момент підписання наказу про звільнення від 09.09.2020, перебувала на лікарняному.

Проте, суд зазначає, що порядок звільнення у межах спірних правовідносин, у тому числі щодо можливості звільнення прокурора під час перебування останнього на лікуванні, врегульовано, як зазначено вище, положеннями спеціального законодавства, а саме: Закону № 113-ІХ, який набув чинності 25.09.2019.

Суд звертає увагу на те, що згідно з абзацом шостим пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.

Подібні правові висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах 26.11.2021 у справі № 200/14545/19-а, від 17.05.2022 у справі № 440/2802/20, від 23.06.2022 у справі № 420/9167/20, від 28.07.2022 у справі № 400/2093/20.

Позивача звільнено з посади прокурора на підставі рішення Другої кадрової комісії № 352 від 09.04.2020, а саме: у зв`язку з неуспішним проходженням атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ).

З огляду на викладене, суд констатує, що закон допускає звільнення особи з посади прокурора, незважаючи на її перебування на лікарняному з підстави, передбаченої підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ.

Більше того, суд враховує, що відповідно до п. 242 Положення особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Позивачку було виключено зі списків особового складу прокуратури та всіх видів забезпечення лише 21.09.2020, на підставі наказу № 153 о/с. А тому суд вважає безпідставними доводи позивача про порушення відповідачем її прав у зв`язку зі звільненням під час лікарняного.

У даному випадку судом не встановлено порушень процедури, які б могли зумовлювати висновок про протиправність прийнятих (спірних) рішень.

Відтак, суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваних наказів, які є вірними по суті, та для задоволення похідних від цього вимог.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає та у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду - відмовити.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Діска А.Б.