Справа № 990/313/24
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №990/313/24

провадження №П/990/313/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської О. Р.,

розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Офісу Президента України «про встановлення факту зухвалого знущання Президента України та Офісу Президента України над Держпрацівником та наглого викрадення дитинства у наших дітей та виплати моральної компенсації» і

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся (засобами поштового зв`язку) до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Офісу Президента України, у якому висловив такі вимоги (стилістика збережена):

« 1. Відкрити провадження в справі, за моїм позовом до Офіса Президента України про встановленню факту Зухвалого Знущання Президента України та Офісу Президента України над Держпрацівником та Наглого викрадення Дитинства у Наших Дітей та виплати Моральної Компенсації (У Наших топ- чиновників реально Голова потрібна лише для того щоб - їсти! Нас це реально - Задовбало! В корінь!);

2. Ухвалити постанову, якою зобов`язати Офіс Президента України визнати факт Зухвалого Знущання Президента України та Офісу Президента України над Держпрацівником та Наглого викрадення Дитинства у Наших Дітей та виплати Моральної Компенсації Мені, ОСОБА_1 , в розмірі 10 000 000 000 грн, (десять мільярдів гривень 00 коп.) 70% отриманих коштів маю впевнений намір використати на реальне Зміцнення Гривни! І Гривна може цілком реально зміцнювати - Гривну! І пересічний громадянин України це - Доведе! Згода!

Сенс Банк ЦА НОМЕР_1

(Просимо вельмишановний Суд поставитись з Логічним розумінням розміру моральної компенсації, адже це лише - Гроші! Але Саме Вони змусять реально припинити Зухвале Знущання Президента України та працівників Офіса Президента України над Держпрацівником і Саме така Дія реально може повернути Нашим Дітям - Щасливе Дитинство! І хто його реально Знає можливо Вони реально переглянуть Своє ставлення до призначення - Власних Голів! А то ж реально тільки - їдять, їдять та їдять! Не Думають! Не Аналізують! А якщо Це робимо - Ми! То нехай Офіс Президента - платить! Вони не бажають зміцнювати Гривну то це будемо робити - Ми! Ми не будемо чекати поки Воно само - зміниться! Тупо - не будемо! А якщо Вони - не можуть то нехай терміново складають - повноваження! Бо їхня імпотентність Нас реально - задовбала! В корінь!) Згода!

3. Якщо судові засідання з тих чи інших причин затягнуться більше ніж на 6 (шість) місяців то сума позовних вимог щодо виплати коштів буде збільшуватись з кожним наступним місяцем на 10 000 000 000 грн. 00 коп. (десять мільярдів гривень 00 коп.)».

Під час постановлення цієї ухвали колегія суддів керувалася таким.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) адміністративного судочинства (пункти 2 і 9 частини третьої статті 2 КАС України).

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина друга статті 44 КАС України). Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини п`ятої статті 44 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною третьою статті 45 КАС України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

У контексті звернення ОСОБА_1 із зазначеним позовом колегія суддів зазначає, що завдання адміністративного судочинства та основні його засади є тими критеріями (орієнтирами), якими керується суд у процесуальних відносинах, зокрема щодо оцінювання дій учасників справи й тим, яким чином чи з якою метою вони користуються своїми правами.

Варто розуміти, що звернення до суду пов`язується із захистом порушених прав, свобод та інтересів від імовірних порушень з боку відповідача. Для цього позивач, як і інші учасники справи, мають донести суду свою думку, позицію, але їхня аргументація не може супроводжуватися нецензурною лексикою, брутальними, образливими, дошкульними словами, зокрема для надання характеристик іншим учасникам справи. Не без того, що для вираження своєї думки автор позову (чи іншої процесуальної заяви) може вдаватися до порівняння, використовувати різні за змістом, експресивністю слова, словосполучення; його текст може також містити у міру саркастичні висловлювання, метафори, порівняння, але за будь-яких умов використання мовного інструментарію не може перетворювати процесуальний документ у спосіб принизити, образити, поглузувати чи вилаятися щодо іншого учасника справи чи іншої особи / суб`єкта, яка не має процесуального статусу у справі.

Тому якщо звернення (як-от позовна заява) до суду насичене образливими словами та словосполученнями і його зміст очевидно спрямований не так на намір донести суть своєї позиції, як головно образити, показати своє суб`єктивне зневажливе ставлення до адресата звернення, то такий документ не повинен отримувати властивостей процесуального документа, який підлягає розгляду згідно зі встановленою процедурою.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, а також в «додатках» до неї - які за манерою викладу і використаною лексикою є своєрідним «змістовним» продовженням «аргументації» позовної заяви - у зневажливій і принизливій формі висловлюється щодо глави держави та його постійно діючого допоміжного органу, яким є Офіс Президента України (приміром: «Але у Них досі - Дитячий Інтелект!), як і загалом щодо держави як політичної організації; рясно використовує обсценну (ненормативну) лексику, експресивні образливі вислови, зокрема і щодо суддів, поєднуючи це все зі словами погрозливого характеру та закликами (гаслами) до свавілля.

З уваги на те, яким чином позивач виклав зміст (текст) позовної заяви, яким лексиконом він оперував і який тон обрав для донесення суду своєї позиції колегія суддів вважає, що звернення до суду з позовною заявою такого змісту є виявом неповаги як до адресата звернення, так і до суду, і переконливо свідчить про те, що воно [звернення] не спрямоване на захист прав, свобод та інтересів позивача від імовірних порушень з боку відповідача. З цих міркувань колегія суддів має підстави вважати, що особа, яка звернулася з цією позовною заявою (позивач), використовує свої процесуальні права з метою, яка несумісна із завданнями адміністративного судочинства, й таким чином виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, іншими словами - зловживає ним.

З погляду колегії суддів, цього достатньо для застосування наслідків, передбачених частиною третьою статті 45 КАС України.

Подібний підхід і позицію з приводу оцінювання дій учасників справи щодо користування процесуальними правами висловила Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, у якій, з-поміж іншого, зазначено таке: «Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню адміністративного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників (див. аналогічні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19). Їхня наявність є достатньою для того, щоби суд відразу застосував наслідки, передбачені частиною третьою статті 45 КАС України (повернення, залишення без розгляду передбачених § 1 і § 2 глави 1 розділу ІІ КАС України заяв, скарг, клопотань)».

У продовження своєї позиції Велика Палата зауважила [у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21] також, що «Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02))».

Зважаючи на наведене вище колегія суддів вважає, що позовна заява ОСОБА_1 , позаяк за своєю формою і «наповненням» є виявом зловживання процесуальними правами, підлягає поверненню з підстави, передбаченої частиною третьою статті 45 КАС України.

Керуючись статтями 2, 45, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Президента України «про встановлення факту зухвалого знущання Президента України та Офісу Президента України над Держпрацівником та наглого викрадення дитинства у наших дітей та виплати моральної компенсації» - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили і може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду у порядку і строки, визначені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. Е. Мацедонська

О. Р. Радишевська