Справа № 320/45658/24
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

03 жовтня 2024 року 320/45658/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, у якій просить суд:

- зупинити дію рішення Київської обласної ради від 25 липня 2024 року №1043-27-VIII "Про реорганізацію Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київський обласний центр реабілітаційної медицини" шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" до набрання законної сили рішенням суду за наслідками розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до Київської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або - очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

- зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У постанові від 22.12.2022 у справі №640/31815/21 Верховний Суд виснував: Колегія суддів зазначає, що судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деяким, визначеними у частині другій статті 129 Конституції України основними засадами (принципами) судочинства, а саме, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобам. При цьому, таке судового рішення стає обов`язковим для виконання до його апеляційного перегляду.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Зміст вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити адміністративний позов лише за наявності двох обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Стосовно посилання заявника на наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача суд зазначає, що таке, в цьому випадку, може бути виявлено судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на цьому етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів із забезпечення позову заявник вказує, що він є військовослужбовцем батальйону Торнадо та має намір звернутись до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Київської обласної ради щодо визнання незаконним та скасування рішення Київської обласної ради від 25.07.2024 №1043- 27-VIII Про реорганізацію Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради Київський обласний центр реабілітаційної медицини шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня, оскільки вважає, що оскаржуване в майбутньому рішення є протиправними та такими, що порушує його право, право військовослужбовців, які отримали бойові поранення та цивільного населення, яке постраждало внаслідок воєнних дій країни агресора, права та законні інтереси на отримання медичної та реабілітаційної допомоги, яка гарантована Конституцією України.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, ускладнить або зробить неможливим ефективний захист порушеного, зокрема мого права, з огляду на таке.

Зазначає, що він після бойового поранення проходить безкоштовне лікування в КНП КОР Київський обласний центр реабілітаційної медицини. Після прийняття Київською обласною радою рішення про припинення закладу охорони здоров`я шляхом приєднання до Київської обласної клінічної лікарні, працівників Центру реабілітації, ОСОБА_1 повідомили, що не матимуть в подальшому можливості надавати йому той спектр медичної допомоги, який я вже тривалий час отримував у вищезгаданій медичній установі, оскільки всіх працівників цього Підприємства повідомлено про зміну умов праці, шляхом виконання робіт, які не пов`язані з наданням медичної та реабілітаційної допомоги та майбутнє звільнення з посади. Вважає, що маю підстави вважати, що заплановане масове вивільнення всіх працівників Центру реабілітаційної медицини призведе до закриття закладу охорони здоров`я, який єдиний в Київській області має реальну можливість надавати реабілітаційну допомогу військовослужбовцям, які отримали бойові поранення в зоні проведення бойових дій, в стаціонарних та амбулаторних умовах.

На думку ОСОБА_1 у випадку ухвалення рішення про задоволення позовних вимог після процесу реорганізації буде відсутній ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, оскільки юридична особа КНП КОР Київський обласний центр реабілітаційної медицини не буде юридично існувати.

Таким чином, у разі відсутності вжиття заходу забезпечення позову є обґрунтована послідовність настання наслідків того, що на дату набрання законної сили судовим рішенням у справі щодо оскарження рішення Київської обласної ради від 25.07.2024 №1043-27-VІІІ, Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради Київський обласний центр реабілітаційної медицини" вже не буде існувати.

Згідно переліку спеціалізованих медичних закладів, що забезпечують лікування осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1996 №1218, Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради Київський обласний центр реабілітаційної медицини" є єдиним спеціалізованим закладом в Київській області який надає спеціалізовану і реабілітаційну медичну допомогу та медичних послуг в амбулаторних та стаціонарних умовах учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1, 2 та 3).

Крім того, зазначає, що КНП КОР Київський обласний центр реабілітаційної медицини, згідно статутних завдань, є закладом, який забезпечує надання цілодобової післягострої та довготривалої реабілітаційної допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України, які потребують реабілітаційної допомоги. Також, Підприємство має можливість надавати медичну та реабілітаційну допомогу в умовах амбулаторії.

КНП КОР «КОЦРМ» проводить свою господарську діяльність в приміщеннях, які знаходяться на балансі закладу, має працевлаштованих працівників - фахівців медичної практики. Основним видом діяльності є надання медичних, реабілітаційних послуг населенню, а також проведення поглиблених медичних оглядів та надання медичного допуску особам до занять фізичною культурою та спортом, в тому числі з обов`язковим диспансерним наглядом. Припинення діяльності Підприємства шляхом реорганізації медичного закладу може призвести до погіршення якості надання населенню медичних послуг та доступність таких медичних послуг, до зупинки господарської діяльності та до масового вивільнення працівників. Через масове вивільнення працівників з ініціативи власника, пацієнти позбавляються можливості отримувати безоплатну медичну та реабілітаційну допомогу, а закладів охорони здоров`я, із схожими функціями в Київській області немає.

Суд вважає вказані мотиви вжиття заходів забезпечення позову необгрунтованими та такими, що не свідчать про можливість настання негативних наслідків для заявника та ймовірність виникнення складнощів під час виконання рішення суду.

На підтвердження протиправності дій відповідача щодо предмету заявленого спору, позивач не надав суду жодного доказу.

Таким чином, у разі забезпечення цього позову шляхом вжиття заходів забезпечення позову що полягає у зупиненні дії рішення Київської обласної ради від 25 липня 2024 року №1043-27-VIII "Про реорганізацію Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київський обласний центр реабілітаційної медицини" шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" до набрання законної сили рішенням суду, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Метою забезпечення позову є невідкладне реагування суду задля запобіганню можливого порушення прав позивача та можливості виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа №826/16509/18) та від 26 грудня 2019 року (справа №640/13245/19).

У матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги, заявлені позивачем у цьому клопотанні, не узгоджуються з цілями, на які направлено вжиття заходів забезпечення позову, а отже доводи позивача в обґрунтування клопотання про забезпечення позову на думку суду є припущенням того, що права та інтереси позивача можуть бути порушені.

Відтак, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою.

Керуючись статтями 117, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо вжиття заходів забезпечення позову, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Леонтович А.М.