Справа № 520/5016/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 р.Справа № 520/5016/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, по справі № 520/5016/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ №145-ос від 13.03.2022 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.03.2022 по дату набрання чинності рішенням у справі;

- стягнути з Головного управління Національної поліції Харківської області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення в розмірі 120 000,00 гривень;

- допустити негайне виконання цього рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у справі №520/5016/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ №145-ос від 13.03.2022 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 14.03.2022 по 18.09.2023 у розмірі 188 098,60 грн.

Вирішено допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області, а також допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з приведеними рішеннями суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у справі №520/5016/22 скасувати та прийняти нове, якими відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції відповідач зазначає, що дисциплінарна комісія у даному конкретному випадку обставини діяння поліцейського з`ясувала повно, оцінила вірно, вчинене поліцейським діяння кваліфікувала правильно, норму закону визначила належну, зміст норми права витлумачила відповідно до її дійсної суті, а, відтак, забезпечила дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (засадничих гарантій притягнення особи до відповідальності не порушила). Викладене у Висновку судження Дисциплінарної комісії про вчинення заявником порушення вимог п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України є юридично правильним та фактично підтвердженим.

Не погоджуючи із доводами апеляційної скарги позивачем подано до суду апеляційної інстанції письмовий відзив, в якому він просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає дані рішення суду законними та обґрунтованими.

Поряд з цим, у відзиві на апеляційну скаргу позивачем також викладено прохання змінити оскаржуване рішення в частині зменшення періоду за який проводить обрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, змінивши відповідну суму, оскільки з 24.10.2022 позивача було зараховано на військову службу в Службу безпеки України, яку він продовжує нести і на сьогоднішній день.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву відповідача, колегія суддів дійшла до висновків про залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.03.2022 до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт начальника УПД ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 від 13.03.2022 про те, що старший інспектор з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спеціальний жетон 0081329, освіта вища, в ОВС з 25.04.2008 по 06.11.2015, в Національній поліції України з 07.11.2015, на посаді з 13.10.2021, діючих дисциплінарних стягнень не має, характеризується посередньо, з 28.02.2022 по теперішній час безпідставно не вийшов на службу, про причини своєї відсутності нікому не повідомив, на зв`язок не виходить.

Опитаний начальник УПД ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_2 пояснив, що відповідно до вказівки заступника начальника ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_3 особовий склад ВКОЗ ГУНП в Харківській області з 28.02.2022 переведений у розпорядження УПД ГУНП в Харківській області.

Проте було встановлено, що старший інспектор з ОД ВКОЗ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 з 28.02.2022 безпідставно не виходить на службу та не виконує свої функціональні обов`язки. Про причини своєї відсутності та місцеперебування останній нікому не повідомив, на зв`язок не виходить. 10 березня 2022 року від майора поліції ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку йому надійшов рапорт про те, що у зв`язку із веденням бойових дій він разом зі своєю родиною виїхав до Зміївського району Харківської області та попросив дозволу щодо подальшого несення служби у ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

13 березня 2022 року у телефонній бесіді із заступником начальника ВП № 2 Чугуївського РУП майором поліції ОСОБА_4 було з`ясовано, що майор поліції ОСОБА_1 станом на 13.03.2022 для проходження служби до ВП № 2 Чугуївського РУП не з`явився та до виконання своїх службових обов`язків не приступив.

Опитана старший інспектор КЗ ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_5 пояснила, що 10.03.2022 з нею за допомогою мобільного месенджеру WatsApp зв`язався старший інспектор з ОД ВКОЗ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 , який повідомив, що у зв`язку з військовою агресією з боку рф та веденням бойових дій він евакуювався з родиною з м. Харків до с. Гомольша Зміївського району Харківської області. Останній також повідомив, що проходити службу буде у ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, проте станом на 13.03.2022 майор поліції ОСОБА_1 до підрозділу ВП не прибув та до виконання службових обов`язків не приступив.

З метою встановлення більш детальних обставин події та причин відсутності з 28.02.2022 на службі майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарною комісією було здійснено телефонний дзвінок за номером . У телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що з 10.03.2022 він перебуває у родичів в с. Гомольша Зміївського району Харківської області. У зв`язку з відсутністю транспорту вибратися з села він не має можливості, проте зобов`язується найближчим часом прибути до ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для подальшого несення служби. Надавати будь-які пояснення ОСОБА_1 відмовився в категоричній формі.

У зв`язку із цим відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України майор поліції ОСОБА_1 вважався таким, що відмовився від надання пояснень, про що було складено відповідний акт від 13.03.2022 № 252/119-15/02-2022.

Таким чином, у ході проведення службового розслідування встановлено, що у період з 28.02.2022 по 13.03.2022 старший інспектор з ОД ВКОЗ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, тим самим вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

За проведеним службовим розслідуванням 13.03.2022 начальником ГУНП в Харківській області затверджений висновок, відповідно до якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, необхідно застосувати до старшого інспектора з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 13.03.2022 №201 до старшого інспектора з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 13.03.2022 №145 о/с старшого інспектора з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України "Про Національну поліцію".

Однак, позивач вважає своє звільнення незаконним, тому з метою захисту порушених прав, звернувся із зазначеним адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки дисциплінарної комісії стосовно вчинення позивачем дисциплінарного проступку та не встановлено доказів надання відповідачем під час проведення дисциплінарного провадження оцінки поважності причин відсутності позивача за місцем несення служби, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ №145-ос від 13.03.2022 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому, з метою відновлення порушеного права позивача, ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 188 098,60 грн (473,80 грн х 397 р.дн.) включно з обов`язковими платежами і відрахуваннями.

Колегія суддів з приведеними висновками суду першої інстанції частково погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893).

Частиною першою статті 1 Закону № 580-VIII встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Стаття 64 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я. (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі Правил етичної поведінки).

За вимогами абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

У свою чергу, згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського, з-поміж іншого: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункти 1, 2, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини другої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Згідно з частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893).

Пунктом 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Приписами пунктів 2 та 3 розділу І V Порядку №893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі (пункт 14 розділу V Порядку №893).

Виклик поліцейського для надання пояснень у разі його відсутності на службі дисциплінарна комісія здійснює в порядку, визначеному частинами шостою-десятою статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 16 розділу V Порядку №893).

Так, у відповідно до частин шостої-восьмої статті 18 Дисциплінарного статуту визначено, що У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Отже, з приведених вище норм вбачається, що на момент виникнення спірних правовідносин у службовому розслідуванні, яке проводилося у формі письмового провадження, поліцейський стосовно якого воно проводиться, надає пояснення в письмовій формі, а виклик для надання пояснень йому надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Водночас, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною першою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно частини першої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

У силу вимог частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Окрім того, відповідно до частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У відповідності до частини третьої статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

З аналізу приведених вище норм вбачається, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходу за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Поряд з цим, звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Таким чином, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що 13.03.2022 до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт начальника УПД ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 від 13.03.2022 про те, що відповідно до вказівки заступника начальника ГУНП в Харківській області полковника ОСОБА_3 особовий склад ВКОХ ГУНП з 28.02.2022 переведений у розпорядження начальника УПД ГУНП. З 28 лютого 2022 року по теперішній час старший інспектор з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 для несення служби до УПД не прибув. 10 березня 2022 року від майора поліції ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку надійшов рапорт про те, що у зв`язку із евакуацією родини він знаходиться на території Чугуївського району. Також у зв`язку з введенням бойових дій та відсутністю особистого транспорту останній попрохав надати дозвіл нести службу у відділі поліції №2 (м.Зміїв) Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області. 13 березня 2022 року у телефонній бесіді із заступником начальника ВП № 2 Чугуївського РУП майором поліції ОСОБА_4 було з`ясовано, що майор поліції ОСОБА_1 станом на 13.03.2022 для проходження служби до ВП № 2 Чугуївського РУП не з`явився, причини неявки не повідомив (а.с. 17, 63 том 1).

За обставинами викладеними у рапорті начальника УПД ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 від 13.03.2022, наказом начальника ГУ НП в Харківській області від 13.03.2022 №463 (надалі наказ №462) призначено службове розслідування, для проведення якого створено дисциплінарну комісію (а.с. 62, 64-65 том 1).

В ході проведення службового розслідування був опитаний начальник УПД ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_2 (а.с. 21-22, 66-67 том 1), який пояснив, що відповідно до вказівки заступника начальника ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_3 особовий склад ВКОЗ ГУНП в Харківській області з 28.02.2022 переведений у розпорядження УПД ГУНП в Харківській області. Проте було встановлено, що старший інспектор з ОД ВКОЗ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 з 28.02.2022 безпідставно не виходить на службу та не виконує свої функціональні обов`язки. Про причини своєї відсутності та місцеперебування останній нікому не повідомив, на зв`язок не виходить. 10 березня 2022 року від майора поліції ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку йому надійшов рапорт про те, що у зв`язку із веденням бойових дій він разом зі своєю родиною виїхав до Зміївського району Харківської області та попросив дозволу щодо подальшого несення служби у ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області. 13 березня 2022 року у телефонній бесіді із заступником начальника ВП № 2 Чугуївського РУП майором поліції ОСОБА_4 було з`ясовано, що майор поліції ОСОБА_1 станом на 13.03.2022 для проходження служби до ВП № 2 Чугуївського РУП не з`явився та до виконання своїх службових обов`язків не приступив.

Також була опитана старший інспектор КЗ ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_5 (а.с. 19-20, 68-69 том 1), яка пояснила, що 11.03.2022 їй стало відомо про прибуття на територію обслуговування ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора з ОД ВКОЗ ГУНП в Харківській області. Ним було надано фото рапорту та службового посвідчення. Зв`язок із ним здійснювався у мобільному режимі за моб.тел. 063 451 75 55. 11 та 12 березня 2022 р. , зі слів ОСОБА_1 він не зміг прибути до підрозділу поліції через відсутність транспорту.

У відповідності до акту про відмову надати пояснення від 13.03.2022 р. з метою встановлення більш детальних обставин події та причин відсутності з 28.02.2022 на службі майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарною комісією було здійснено телефонний дзвінок за номером . У телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що з 10.03.2022 він перебуває у родичів в с. Гомольша Зміївського району Харківської області. У зв`язку з відсутністю транспорту вибратися з села він не має можливості, проте зобов`язується найближчим часом прибути до ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для подальшого несення служби. Під час розмови із ОСОБА_1 йому було запропоновано надати письмові пояснення з приводу службового розслідування за фактом відсутності останнього на службі з 28.02.2022, проте він від надання будь-яких пояснень відмовився в категоричній формі, про що було складено акт від 13.03.2022 № 252/119-15/02-2022 (а.с. 24, 71 том 1).

Про відсутність на службі та не виконання своїх службових обов`язків майором поліції ОСОБА_1 в ході проведення службового розслідування було складено акт від 13.03.2022 № 252/1/119-15/02-2022 (а.с. 23, 70 том 1).

За результатами отриманих в ході службового розслідування даних, 13 березня 2022 року начальником ГУНП в Харківській області затверджений висновок, відповідно до якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вирішено застосувати до старшого інспектора з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 73-76 том 1).

Наказом ГУ НП в Харківській області від 13.03.2022 №201 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосовано до старшого інспектора з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 77-78 том 1).

За витягом із наказу ГУНП в Харківській області №145 о/с від 13.03.2022 (по особовому складу) на підстав п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) майора поліції ОСОБА_1 (0081329), старшого інспектора з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області, з 13.03.2022 звільнено без виплати грошового забезпечення з 28.02.2022 (а.с. 57 том 1).

Тобто, з приведеного вище вбачається, що за наслідками проведеного 13 березня 2022 року службового розслідування вирішено застосувати до старшого інспектора з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України, за вчинення дисциплінарного проступку, який є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України та виразився в порушенні наступних вимог, а саме:

- пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», яким закріплено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- пункту 24 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», яким визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості;

- частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», яка передбачає, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості;

- пунктів 1, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, які визначали, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України та утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

З висновку службового розслідування за відомостями, викладеними у рапорті начальника УПД ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 від 13.03.2022 вбачається, що висновок відповідача про порушення позивачем вищенаведених вимог законодавства ґрунтувався на безпідставній відсутності позивача на службі без поважних причин з 28.02.2022 по 13.03.2022, не взятті участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпечення та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Водночас з такими висновками службового розслідування ГУ НП в Харківській області колегія суддів не погоджується, оскільки відповідачем не доведено склад дисциплінарного правопорушення, виходячи з наступного.

Як зауважено позивачем у позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу, а також не було спростовано відповідачем в ході розгляду справи, станом на початок повномасштабного вторгнення рф на територію України позивач та його родина проживали за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32). 28 лютого 2022 року в спільній групі ВКОЗ месенджера "WhatsApp", працівник відділу написав про те, що співробітники ВКОЗ мають прибули до 12:00 в колишнє міське управління до начальника УПД ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 . На виконання відповідного повідомлення ОСОБА_1 прибув 28.02.2022 в назначений час та за вказівкою залишився на добове чергування.

Тобто з приведених доводів позивача вбачається, що позивач був на службі 28.02.2022, що не спростовано відповідачем жодними доказами. Будь-якого акту про відсутність на службі або невиходу на роботу саме в цей день відповідачем не складено. Між іншим, позивачу за результатами даного службового розслідування було інкриміновано відсутність на службі саме з 28.02.2022.

Водночас, колегія суддів вважає слушним зауважити, що в матеріалах справи відсутні докази належного документального оформлення переведення працівників ВКОЗ ГУНП в Харківській області в розпорядження УПД ГУНП в Харківській області, а також відсутні докази повідомлення позивача про зміну адреси робочого місця (ВКОЗ ГУНП в Харківській області знаходились за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 26, 1-й корпус, 3-й поверх, кабінет № 601, а УПД ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 1/29, 2-й поверх) та графіку несення служби.

Обставини відсутності належних повідомлень про зміну адреси робочого місця та графіку служби також підтверджено відповідачем у додаткових поясненнях наданих до суду апеляційної інстанції 19.08.2024 (а.с.127-132 том 2).

Отже, відповідачем не доведено належне ознайомлення позивача із переведенням, новим місцем роботи та графіком несення служби.

За поясненнями позивача, останній після чергування 28.02.2022 повернувся додому та чекав на наступну інформацію, оскільки в усній формі була надана вказівка перебувати за місцем мешкання та бути на зв`язку, про подальші дії керівництво мало повідомити додатково. Однак, оскільки дім позивача знаходиться майже на околиці міста Харків (Північна Салтівка) та перебував в зоні постійних обстрілів, у будинку періодично відключалися газ, світло, вода, залишатися у будинку було небезпечно, позивачем невідкладно було вжито усі можливі заходи щодо евакуації рідних до дачного будинку в с. В.Гомільша Зміївського району Харківської області. Про евакуацію сім`ї ОСОБА_1 повідомив своїм колегам, адже із безпосереднім керівником позивача вже, на той час, не було зв`язку. Між тим, після того як ОСОБА_1 привіз свою родину до дачного будинку в с. В.Гомільша Зміївського району Харківської області, невідкладно вступив до лав територіальної оборони с. В.Гомільша для безпосередньої участі у захисті держави Україна від збройної агресії Росії, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності, що підтверджено довідкою від 23.06.2022 №9/19-408 (а.с. 15, 16 том 1).

Також позивачем у позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що оскільки він не має власного автомобіля, тому їхати до села сім`єю довелося автобусами та попутними машинами. Однак, у зворотному напрямку з вказаного села не було фізичної можливості доїхати на громадському транспорті до м. Харкова, оскільки автобусне сполучення було припинено і відновилося лише у травні 2022 року.

При цьому, до матеріалів справи позивачем надано договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с. 32 т. 1 ) в районі Північної салтівки. Загальновідомою є обставина постійних обстрілів вказаного району м. Харкова після вторгнення російської федерації на територію України у період починаючи з 24 лютого 2022 року.

Відтак, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи позивача про небезпечність перебування за місцем його мешкання та необхідність переїзду у інше місце проживання разом з родиною.

10 березня 2022 року наказом Національної поліції України від 10.03.2022 №190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період воєнного стану» (а.с. 138-139 том 2) було визначено, що (пункт 1) поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, що виконують службові завдання, протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме:

- поліцейським для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова евакуація, повне зупинення транспортного сполучення);

- поліцейським, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхати з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини) яких є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяні до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби;

- поліцейським, які мають статут одинокої матерів (батька).

Позивач зазначає, що на виконання приведеного наказу та з огляду на обставини зупинення транспортного сполучення із містом Харків та В.Гомільша Зміївського району Харківської області, 10.03.2023 він написав рапорт про тимчасове несення служби у ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області. Вказаний рапорт направив засобами електронного зв`язку заступнику начальника управління - начальнику ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , а також в телефонній розмові погодив з начальником ВП № 2 Чугуївського РУП в Харківській області. Крім цього, 11 березня 2022 року з позивачем по телефону зв`язалась працівник відповідного ВП ОСОБА_6 , яка відповідає за кадрову роботу та просила позивача направити їй вказаний рапорт з копією посвідчення в електронному вигляді, написати де саме перебуває позивач та протягом декількох днів приїхати до відділу поліції. Уся запитувана інформація була позивачем негайно направлена ОСОБА_7 , про, що він також доповів працівнику, який у ВКОЗ згідно своїх функціональних обов`язків відповідав за кадрову роботу ОСОБА_8 та начальнику ОСОБА_2 13 березня 2022 року ОСОБА_1 приїхав до м. Зміїв в Харківській області з оригіналом рапорту на тимчасове відрядження до ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області та пішов до начальника вказаного відділу поліції, але на місці його не було, на телефоні зв`язки він не відповідав.

Отже, за доводами позивача 10.03.2022 ним написано рапорт, який погоджено в усній формі з начальником ВП № 2 Чугуївського РУП в Харківській області та направлено відповідальному працівнику ВП №2 ОСОБА_5 , з якою велась відповідна переписка, проте по приїзду 13.03.2022 до начальника ВП № 2 позивач не потрапив.

Як встановлено колегією суддів із матеріалів справи, обставини існування рапорту позивача від 10.03.2022 підтверджено письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 66-67 том 1), та ОСОБА_5 (а.с. 19-20, 68-69 том 1), які надавали свої пояснення в ході проведення службового розслідування.

Окрім того, як вбачається з письмових поясненнях начальника УПД ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 (а.с. 66-67 том 1), останній повідомив, що був обізнаний про місцезнаходження позивача та наявність його рапорту на переведення.

З приведеного вбачається, що ще на стадії проведення службового розслідування було відомо про існування рапорту позивача від 10.03.2022 про його бажання тимчасово нести службу у ВП № 2 Чугуївського РУП в Харківській області, однак відповідачем не було досліджено питання погодження чи відхилення відповідного рапорту з належним документальним оформленням, а також не допитано інших осіб, які мали відношення до погодження такого рапорту, зокрема, начальника ВП №2, із з`ясуванням обставин наявності або відсутності останнього 13.03.2022 на службі в час коли позивач прибув до відділу.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем в ході службового розслідування не було спростовано та не досліджено обставини того, що в період з 11 березня по 12 березня 2022 року позивач спілкувався із ОСОБА_5 з приводу свого відрядження та його документального оформлення, в той час як саме про такі обставини вказаний працівник повідомила у своїх письмових поясненнях.

З приведеного вбачається, що в матеріалах справи відсутні належні докази розгляду рапорту позивача від 10.03.2022 про тимчасове відрядження для несення служби у ВП № 2 Чугуївського РУП в Харківській області, а також відсутні інші докази, які б підтвердили правомірність дій відповідача при звільненні позивача у зв`язку з безпідставною відсутність на службі з 28.02.2022 по 13.03.2022, з огляду на вчинення позивачем дій про тимчасове відрядження до іншого відділу поліції на підставі наказу НПУ від 10.03.2022 №190.

Таким чином, навіть матеріали службового розслідування свідчать про те, що позивачем було вчинено дії з приводу прибуття у ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для несення служби, однак не було з`ясовано чи було погоджено написаний позивачем рапорт про його відрядження до ВП №2, з огляну на те, що причини неприбуття позивача на службу були повідомлені ОСОБА_10 , про що останній зазначив у своїх поясненнях. У свою чергу, дії позивача які вчинялись щодо тимчасового переміщення для несення служби у ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, вказують на відсутність у останнього наміру ухилення від обов`язків щодо несення служби в органах поліції.

Окрім того, висновок службового розслідування щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився, зокрема, у не взятті участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпечення та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, колегія суддів вважає спростованим наданими до суду доказами. Зокрема, з довідок Управління Служби Безпеки України в Харківській області від 23.06.2022 №9/19-408 (а.с. 15, 16 том 1) та від 17.08.2023 №70/11-400 вбачається, що з 01.03.2022 позивач був задіяний у спеціальних завданнях з консультування добровольців територіальної оборони с.В.Гомільча, а з 24.10.2022 проходить військову службу в Управлінні Служби Безпеки України в Харківській області.

Колегією суддів також встановлено наступні порушення порядку проведення службового розслідування.

Так, за положеннями пункту 14 розділу V Порядку №893 під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі. У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних. Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку.

Згідно пункту 16 розділу V Порядку №893 виклик поліцейського для надання пояснень у разі його відсутності на службі дисциплінарна комісія здійснює в порядку, визначеному частинами шостою-десятою статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Частинами шостою-десятою статті 18 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Натомість, як встановлено колегією суддів у даній справі, в порушення пунктів 14 та 16 розділу V Порядку №893 в ході службового розслідування проведеного у формі письмового провадження, від ОСОБА_1 не було отримано пояснення у письмовій формі з приводу обставин безпідставної відсутності на службі без поважних причин в період з 28.02.2022 по 13.03.2022, а також його не було викликано для надання пояснень в порядку, визначеному частинами шостою-десятою статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, шляхом надсилання рекомендованого листа з повідомленням на адресу місця проживання, завчасно з розрахунком не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Виходячи з приведеного, з огляду на участь позивача у спеціальних завданнях з консультування добровольців територіальної оборони с.В.Гомільча та вчинення ним дій щодо тимчасового несення служби у ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, а також з огляду на порушення порядку службового розслідування, колегія суддів вважає, що відсутність підстави для притягнення позивача до найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність висновків службового розслідування про порушення позивачем вищенаведених вимог законодавства, який ґрунтувався на безпідставній відсутності позивача на службі без поважних причин з 28.02.2022 по 13.03.2022, не взятті участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпечення та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а відтак є безпідставними твердження про наявність у позивача складу дисциплінарного правопорушення, за яке до нього було застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Щодо доводів позивача, які приведено у відзиві на апеляційну скаргу, про зменшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу врахувавши лише за період з 14.03.2022 по 23.10.2022, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення ст.46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП).

Відповідно до частин першої та другої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (надалі Порядок №260).

Пунктом 6 розділу ІІІ цього Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Відповідно до пункту 9 розділу І вказаного Порядку №260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Таким чином, зі змісту Порядку № 260 вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу, пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Оскільки відсутній чітко визначений порядок для підрахунку середнього грошового забезпечення для поліцейських, у випадку їх звільнення, колегія суддів зазначає, що можливо застосувати, як положення Порядку №100, так і норми Порядку №260.

Відтак, застосовуючи правила підрахунку середньої заробітної плати за Порядком №100, суд враховує вимоги Порядку №260 щодо особливостей обрахунку грошового забезпечення поліцейських з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Харківській області заробітна плата (а.с. 58, 213 том 1) позивача за два останні місяці роботи, що передували звільненню, становила 27 480,36 грн (січень 2022 року 13 990,01 грн за 31 фактично відпрацьований день), лютий 2022 року 13 490,35 грн за 27 фактично відпрацьованих днів), а середньоденна заробітна плата становить 473,80 грн (27 480,36 грн/ 58 днів).

Обраховуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції виходив із 397 робочих днів прогулу позивача за період з 14.03.2022 (наступний день за днем звільнення) по 18.09.2023 (день ухвалення рішення про поновлення на посаді) та стягнув з відповідача на користь позивача 188 098,60 грн (473,80 грн. х 397 р.дн.) середнього заробітку за час вимушеного прогулу включно з обов`язковими платежами і відрахуваннями.

Приведені висновки суду щодо питань підрахунку середнього заробітку узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду викладеними у постановах від 04 серпня 2022 року у справі № 824/3161/14-а, від 24 жовтня 2019 року у справі № 821/1226/16 та від 28 квітня 2022 року у справі № 806/1914/17.

Вирішуючи питання про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо порядку підрахування розміру середнього заробітку для позивача, однак приймає до уваги зауваження позивача про зміну розміру такої суми виходячи із періоду вимушеного прогулу позивача, приводячи з наступного.

Так, позивачем в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції подано довідку від 17.08.2023 №70/11-400 (а.с. 48,74 том 2), за якою вбачається, що позивач з 24 жовтня 2022 року по теперішній час проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Харківській області.

З огляду на приведену довідку вбачається, що починаючи з 24.10.2022 позивач отримує грошове забезпечення, як особа яка призвана на військову службу, у зв`язку з чим позивачем уточнено період вимушеного прогулу саме з 14.03.2022 по 24.10.2022.

Враховуючи приведене уточнення, колегія суддів вважає, що дійсно слід змінити у відповідній частині рішення суду першої інстанції та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 14.03.2022 по 23.10.2022 включно у розмірі 106 131,20 грн (473,80 грн х 224 календарних днів).

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Колегія судів також зазначає, що Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень на рівні рекомендацій, що мають характер норм «м`якого права», наголосила, що якість будь-якого судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Воно не лише полегшує розуміння сторонами суті рішення, а насамперед слугує гарантією проти свавілля. Обґрунтування судового рішення загалом засвідчує дотримання національним суддею принципів, проголошених ЄСПЛ. При цьому навіть «проміжні» процесуальні рішення потребують належного викладу підстав їх прийняття, якщо вони стосуються індивідуальних свобод. Належне мотивування судового рішення це стандарт ЄСПЛ, напрацьований за результатами розгляду заяв про порушення права на справедливий суд. Аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції свідчить, що право на мотивоване судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.

По-перше, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції. По-друге, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження. По-третє, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи. По-четверте, тільки мотивоване судове рішення забезпечує можливість здійснювати суспільний контроль за правосуддям.

Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, пункт 23).

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Згідно частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно пункту 4 частини першої статті 317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у справі №520/5016/22 не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Водночас, за умови уточнення періоду вимушеного прогулу позивача за який слід стягувати середній заробіток, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у справі №520/5016/22 слід змінити в частині уточнення періоду вимушеного прогулу та відповідно розміру середнього заробітку.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 по справі № 520/5016/22 змінити, виклавши абзац четвертий рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у справі №520/5016/22 у наступній редакції:

«Стягнути з Головного управління Національної поліції Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 14.03.2022 по 23.10.2022 включно у розмірі 106 131,20 грн (сто шість тисяч сто тридцять одна гривня двадцять копійок)».

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у справі №520/5016/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 07.10.2024 року