Справа № 160/7645/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/7645/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі №160/7645/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код в ) щодо неврахування для обчислення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітної плати, отриманої ОСОБА_1 у період роботи з 25.10.1994 року по 16.11.1996 року на посаді майстра пароводопостачання Центральної збагачувальної фабрики «Печорская» відкритого акціонерного товариства з видобутку вугілля «Воркутауголь» та не зарахування періоду роботи з 19.09.1996 року по 23.10.1998 року на посаді начальника цеху паросилового господарства Воркутинського філіалу «ОАО «Комінафтопродукт»» до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код в ) врахувати для обчислення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату, отриману ОСОБА_1 у період роботи з 25.10.1994 року по 16.11.1996 року на посаді майстра пароводопостачання Центральної збагачувальної фабрики «Печорская» відкритого акціонерного товариства з видобутку вугілля «Воркутауголь», зарахувати період роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 19.09.1996 року по 23.10.1998 року на посаді начальника цеху паросилового господарства Воркутинського філіалу «ОАО «Комінафтопродукт»» до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії та здійснити перерахунок пенсії з дня звернення за пенсією, а саме: з 22 травня 2020 року, виплативши відповідну різницю у пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року задоволено позовні вимоги, а саме суд:

визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування для обчислення пенсії ОСОБА_1 заробітної плати, отриманої ОСОБА_1 у період роботи з 25.10.1994 року по 16.11.1996 року на посаді майстра пароводопостачання Центральної збагачувальної фабрики «Печорская» відкритого акціонерного товариства з видобутку вугілля «Воркутауголь» та незарахування періоду роботи з 19.09.1996 року по 23.10.1998 року на посаді начальника цеху паросилового господарства Воркутинського філіалу «ОАО «Комінафтопродукт»» до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії.

зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати для обчислення пенсії ОСОБА_1 заробітну плату, отриману ОСОБА_1 у період роботи з 25.10.1994 року по 16.11.1996 року на посаді майстра пароводопостачання Центральної збагачувальної фабрики «Печорская» відкритого акціонерного товариства з видобутку вугілля «Воркутауголь», зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 19.09.1996 року по 23.10.1998 року на посаді начальника цеху паросилового господарства Воркутинського філіалу «ОАО «Комінафтопродукт»» до загального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 та виплатити недоотриману пенсію з 22.05.2020 року;

присудив на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 22.05.2020 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 по справі № 160/27166/21, яке набрало законної сили 10.03.2022, в межах покладених зобов`язань, відповідачем з 10.03.2022 року було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.10.1994 по 16.11.1996 та проведено перерахунок пенсії. В задоволенні іншої частини позовних вимог означеним судовим рішенням було відмовлено. 14.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до апелянта з питань пенсійного забезпечення та просив, зокрема, провести перерахунок пенсії з 20.05.2020, з урахуванням для обчислення пенсії заробітної плати за період роботи з 01.11.1994 по 16.11.1996. Відповідач, у відповідь на звернення позивача повідомив про відсутність законних підстав для перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи з 01.11.1994 по 16.11.1996, оскільки згідно постанови Кабінету міністрів України від 29.11.2022 № 1328 з 01.01.2023 припинила свою дію Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Внаслідок зупинення з 27.12.2022 дії Мінської конвенції та Протоколу до неї, до документів, виданих на території росії та білорусі, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, яка є чинною у відносинах України з росією і білорусією. Проте, позивачем не надано довідку з посиланням на первинні документи, належним чином оформлену, для підтвердження отриманого заробітку за спірний період.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 22.05.2020 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року у справі № 160/27166/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 25.10.1994 року по 16.11.1996 року;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.10.1994 року по 16.11.1996 року.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року по справі № 160/27166/21, яке набрало законної сили 10.03.2022 року, в межах покладених зобов`язань, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 10.03.2022 року було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 25.10.1994 року по 16.11.1996 року.

Позивач, враховуючи, що розмір його пенсії після виконання ГУ ПФУ вищевказаного рішення суду не змінився, 14.11.2023 року звернувся до відповідача з питання пенсійного забезпечення, зокрема про врахування для обчислення пенсії заробітної плати, отриманої позивачем у період роботи з 25.10.1994 року по 16.11.1996 року на посаді майстра пароводопостачання Центральної збагачувальної фабрики «Печорская» відкритого акціонерного товариства з видобутку вугілля «Воркутауголь», яка підтверджується Довідкою про заробітну плату від 15.09.2019 року №12-7/10, виданою Акціонерним товариством з видобутку вугілля «Воркутауголь».

На заяву позивача від 14.11.2023 року Пенсійний орган листом «Про розгляд звернення» від 04.12.2023 року за №60554-52348/О-01/8-0400/23 надав відповідь про те, що згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 з 01.01.2023 року припинила свою дію Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. З огляду на зазначене, розмір пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації обчислюється відповідно до норм Закону № 1058, зокрема, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною 1 статті 40 цього Закону. За викладених обставин, для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно довідки про заробітну плату від 15.01.2019 року № 12-7/10, яка видана Акціонерним товариством з видобутку вугілля «Воркутавугілля», за період роботи з листопада 1994 року по листопад 1996 року немає підстав.

25.12.2023 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою з питання пенсійного забезпечення.

Листом від 23.01.2024 року за №4854-57204/О-01/8-0400/24 Пенсійний орган повідомив позивача про те, що він перебуває на обліку та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, обчислену відповідно до Закону №1058 з 22.05.2020 року. Згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 11.08.1981 року до загального страхового стажу не зараховано період роботи позивача в Воркутинському філіалі «ОАО «Комінафтопродукт»» з 19.09.1996 року по 23.10.1998 року, оскільки між датою звільнення та датою наказу про звільнення термін більше місяця, що суперечить Інструкції №58. Загальний страховий стаж складає 40 років 03 місяці 19 днів (зарахований по 30.06.2022 року), пільговий стаж за Спискам №2 10 років 04 місяці 03 дні. Загальний розмір пенсійної виплати, станом на 01.01.2024 року, складає 3085,12 гривень.

Не погодившись з неврахуванням для обчислення пенсії позивача заробітної плати, отриманої у період роботи з 25.10.1994 року по 16.11.1996 року та з відмовою відповідача щодо зарахування до страхового стажу його періоду роботи з 19.09.1996 року по 23.10.1998, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За змістом частин 1, 2 статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російська Федерація.

Так, відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію за віком, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Також суд зазначає, що рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 № 01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Зазначена Угода діяла, як на момент роботи позивача у спірні періоди, так і на момент отримання ним довідки про заробітну плату від 15.01.2019 року № 12-7/10, яка видана Акціонерним товариством з видобутку вугілля «Воркутавугілля», за період роботи з листопада 1994 року по листопад 1996 року.

Водночас суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі - Постанова №1328) передбачено вихід України з цієї Угоди, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України з 19.06.2023 року.

При цьому, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 Україна як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Водночас, суд відхиляє доводи відповідача про відсутність правових підстав для врахування довідки про заробітну плату від 15.01.2019 року № 12-7/10, яка видана Акціонерним товариством з видобутку вугілля «Воркутавугілля», за період роботи з листопада 1994 року по листопад 1996 року, з огляду на те, що з 01.01.2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, оскільки:

по-перше, під час роботи позивача в Російській Федерації вказана Угода була обов`язкова для України як держави-учасниці;

по-друге, довідка про заробітну плату від 15.01.2019 року № 12-7/10, яка видана Акціонерним товариством з видобутку вугілля «Воркутавугілля» була видана та пред`явлена до органу Пенсійного фонду до припинення дії цієї Угоди для України.

За викладених обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо відсутності законних підстав для неврахування під час обчислення пенсії позивача відомостей про його заробітну плату, зазначену у довідці Акціонерного товариства з видобутку вугілля «Воркутавугілля» від 15.01.2019 року № 12-7/10 та неврахування періоду його роботи з 19.09.1996 року по 23.10.1998 року на посаді начальника цеху паросилового господарства Воркутинського філіалу «ОАО «Комінафтопродукт».

Щодо неврахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 19.09.1996 року по 23.10.1998 року на посаді начальника цеху паросилового господарства Воркутинського філіалу «ОАО «Комінафтопродукт», оскільки між датою звільнення та датою наказу про звільнення термін більше місяця в порушення Інструкції № 58, колегія суддів зазначає наступне.

Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 (далі Інструкція № 58), визначала порядок ведення трудових книжок.

За змістом п. 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Враховуючи, що редакція Інструкції № 58, яка діяла під час заповнення трудової книжки позивача (1998 рік) жодних застережень щодо термінів між датою звільнення та датою наказу не містила, тому бездіяльність відповідача щодо незарахування періоду роботи позивача з підстави, яка суперечать вимогам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, є протиправною.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги ГУ ПФУ в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі № 160/7645/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко