Справа № 320/45503/24
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

03 жовтня 2024 року м. Київ № 320/45503/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить суд забезпечити позов до подання позовної заяви шляхом зупинення дії рішення Київської обласної ради від 25.07.2024 № 1043-27-VIIІ "Про реорганізацію Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київський обласний центр реабіліітаційеної медицини" шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня".

Також зазначено про намір звернутися до суду з відповідним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Київської обласної ради від 25.07.2024 №1043-27-VIII "Про реорганізацію Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київський обласний центр реабілітаційної медицини" шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня".

В обґрунтування заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник зазначив, що Київською обласною радою було прийнято рішення від 25.07.2024 № 1043-27-VIIІ "Про реорганізацію Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київський обласний центр реабіліітаційеної медицини" шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня".

Заявник вважає, що рішення Київської обласної ради від 25.07.2024 № 1043-27-VIII є протиправним, таким, що суперечить Конституції України, Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров?я" та порушує права та інтереси КНП КОР "Київський обласний центр реабілітаційної медицини", трудові права працівників, а також гарантоване Конституцією право пацієнтів на отримання безоплатної медичної допомоги.

На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити поновлення оспоруваних прав КНП КОР "Київський обласний центр реалібітаційної медицини", зокрема надання реабілітаційної допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України, надання лікарсько-фізкультурної допомоги, проведення поглиблених медичних оглядів та надання медичного допуску особам до занять фізичною культурою та спортом, що є основним видом діяльності підприємства відповідно до Статуту. Крім того, в обгрунтування підстав заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає про заплановане масове вивільнення працівників, що матиме наслідки ускладнення або неможливості відновлення господарської діяльності взагалі, тому просить суд вжити заходів забезпечення позову.

Відповідно до приписів частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування наведеного положення Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Зазначений перелік способів забезпечення позову є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 1 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Аналіз змісту зазначених норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з частиною другою статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частиною шостою статті 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням: 1) висновків про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має із урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У свою чергу, відповідно до вимог пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник посилається на незаконність рішення Київської обласної ради від 25.07.2024 №1043-27-VIIІ "Про реорганізацію Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київський обласний центр реабіліітаційної медицини", що в подальшому призведе до припинення юридичної особи, вивільнення праціваників, а також зупинення надання медичних послуг.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з оскаржуваним рішенням "Про реорганізацію Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київський обласний центр реабілітаційної медицини" шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" юридична особа КНП КОР "Київський обласний центр реабілітаційної медицини" припиняється шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня".

Водночас наведені твердження заявника про зупинення надання медичних послуг, які здійснює КНП КОР "Київський обласний центр реабілітаційної медицини" є передчасними та ґрунтуються на припущеннях і не підтверджуються жодними доказами. При цьому суд звертає увагу, що оскаржуваним рішенням не передбачено припинення надання відповідних медичних послуг, які здійснюються КНП КОР "Київський обласний центр реабілітаційної медицини".

Крім того, суд зазначає, що доводи позивача, які, на його переконання, вказують на очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення, в контексті спірних правовідносин, можуть бути підтверджені виключно під час судового розгляду, на підставі з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, які такі доводи і обставини можуть підтвердити.

Натомість висновки суду першої інстанції про очевидну протиправність рішень можуть свідчити про правову позицію суду наперед до розгляду справи по суті.

Іншою підставою забезпечення позову зазначено неможливість відновлення порушених прав, в разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки юридична особа КНП КОР "Київський обласний центр реабілітаційної медицини" буде припинена, що ускладнить поновлення трудових прав працівників КНП КОР "Київський обласний центр реабілітаційної медицини" та прав пацієнтів.

Суд звертає увагу, що спори відносно відновлення трудових прав (крім проходження публічної служби) та прав пацієнтів розглядаються в порядку цивільного судочинства. Отже, адміністративний суд юрисдикційно не наділений повноваженнями вживати заходи забезпечення позову відносно прав, які не підлягають захисту в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, судом не встановлено наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Панова Г. В.