Справа № 677/1501/24
Суддя: Васільєв С. В.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1501/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2024 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Васільєва С.В.,

за участю секретаря судового засідання Шимкової Т.М.,

позивача ОСОБА_1

представника ГУНП в Хмельницькій області Бєлової В.А.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову відділення поліції №4 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 22.08.2024 серії ЕНА №2890583.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.09.2024 під час перегляду застосунку «Приват24» йому стало відомо про наявність неоплаченого штрафу відповідно до постанови від 22.08.2024, згідно якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

Вказує, що у серпні 2024 року він дійсно спілкувався із працівниками поліції у центрі м.Красилова, однак стверджує, що він транспортним засобом не керував, а лише сидів у припаркованому на узбіччі автомобілі, коли до нього під`їхали працівники поліції на службовому автомобілі.

Зазначає, що доказів на підтвердження керування у працівників поліції не було, на вимогу їх пред`явити - надати належні докази не змогли.

Також зазначає, що на порушення вимог ст. 268 КУпАП постанова була складена без його участі. Вказує, що копію постанови протягом трьох днів має бути вручено або направлено засобами поштового зв`язку, проте дану постанову він не отримував.

Ухвалою суду від 18.09.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представник Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області подав відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що спілкуючись з поліцейськими, ОСОБА_1 спочатку розмови не заперечував про те, що здійснював керування транспортним засобом, а також був впевнений, що строк дії позбавлення права керування вже сплинув. Далі в ході спілкування змінив свою позицію. На спростування цих тверджень є відеозапис із відео реєстратора службового автомобіля.

Позивач у позовній заяві не спростовує факт того, що він був позбавлений права керування строком на 1 рік, і дія заборони на час вчинення порушення тривала.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказав, зокрема, на відсутність доказів надіслання оскаржуваної постанови рекомендованим листом. Крім цього, на відео не відображено факту складення постанови. Також відеозапис не є безперервним.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Вказав, що перебував в автомобілі під час його руху, проте на задньому сидінні. У подальшому водій відійшов, а позивач пересів не переднє сидіння (водія). І після цього до автомобіля під`їхало авто поліції, підійшов працівник поліції.

Представник відповідача у задоволенні позову просила відмовити з вказаних у відзиві підстав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Згідно оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 о 16 год 48 хв керував транспортним засобом SKODA SUPERB, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування постановою Красилівського районного суду від 06.11.2023. Чим порушив п.2.1 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Дата та час розгляду справи 22.08.2024 о 17:23:31. Прийняте рішення штраф 20400 грн.

Так, 06.11.2023 Красилівським районним судом Хмельницької області було винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено штраф в розмірі 17 000 грн та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

12.12.2023 Хмельницький апеляційний суд залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 06.11.2023 року - без змін.

Обставина позбавлення позивачем права керувати транспортними засобами строком на 1 рік не оспорюється.

Відповідно до наданих суду відеодоказів, які переглянуто у судовому засіданні, зафіксовано рух транспортного засобу SKODA SUPERB, який у подальшому припаркувався біля узбіччя.

Рух та зупинку транспортного засобу зафіксовано безперервно (відеозапис з авто поліції).

Згідно нагрудної камери поліцейського, та відеозйомкою у подальшому, за кермом вказаного авто перебував ОСОБА_1 .

Спілкуючись з поліцейськими, ОСОБА_1 не заперечував про те, що здійснював керування транспортним засобом, однак просив пред`явити йому доказ керування. Поліцейський запропонував переглянути відео в авто поліції, однак позивач просив надати для перегляду особисто.

Розмова також стосувалась строку дії позбавлення права керування, і такий вже сплинув.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Згідно пункту 2.1 а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підтвердження вчинення позивачем порушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, відповідачем надано відеозапис, на якому зафіксовано безперервний рух та зупинку автомобіля. Отже, інша особа з водійського місця цього авто не виходила.

Також позивач, згідно відеозапису, не заперечував факту керування транспортним засобом, а при перевірці подиху на запах алкоголю повідомив, що за кермом алкоголь уже не вживає.

З оглянутих відеозаписів слідує, що позивач не висловлював поліцейському свою незгоду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП з тих підстав, що він не здійснював керування автомобілем.

Відеоматеріали у своїй сукупності надають можливість перевірити усі суттєві обставини інкримінованого позивачу правопорушення, зокрема, як момент зупинки транспортного засобу, так і особу, що перебувала на водійському місці, а отже у даному випадку такі докази є належними.

Крім цього, аналіз змісту досліджених відеозаписів дає підстави стверджувати, що останні здійснювались як зі службового автомобіля патрульної поліції, так і з нагрудної камери поліцейського, тобто з технічних приладів, використання яких прямо передбачено Законом України «Про Національну поліцію», тому у даному випадку надані відповідачем відеодокази є допустимими.

Отже, ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

При цьому твердження позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП, у зв`язку з тим, що йому не було повідомлено про причину зупинки, є помилковими, оскільки таке твердження позивача не має відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки документи, що дають право керування транспортним засобом.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17.

Щодо відсутності доказів надіслання позивачу оскаржуваної постанови рекомендованим листом, то це не свідчить про протиправність такої постанови.

Суд також звертає увагу на те, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови не тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість, національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним, та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Проте судом не встановлено порушення фундаментальних прав і свобод позивача під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Усі інші аргументи позивача (зокрема, що працівники поліції не представились повністю; незрозуміло, як було встановлено особу позивача, оскільки при собі він не мав документів; постанова була складена без його участі; працівники поліції порушили право щодо оплати штрафу) досліджені судом, однак не є такими, що потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу не підлягає скасуванню.

Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 241-250, 286 КАС України, суд ,-

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, адреса: вул. Зарічанська, 7, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29017, .

Суддя С. В. Васільєв