Справа № 260/10589/23
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №260/10589/23

адміністративне провадження №К/990/27479/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Кашпур О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 від 24 вересня 2024 року про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Загороднюка Андрія Григоровича, судді Білак Мирослави Вікторівни, судді Кашпур Ольги Валеріївни від участі у розгляді справи №260/10589/23 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання дії та бездіяльності протиправними,

УСТАНОВИВ:

15 липня 2024 року до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі №260/10589/23.

За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Загороднюку А.Г., суддям Білак М.В., Кашпур О.В.

Ухвалою від 07 серпня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (судді: Загороднюк А.Г., Білак М.В., Кашпур О.В.) відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

24 вересня 2024 року вдесяте до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду надійшла заява від ОСОБА_1 (далі - заявниця, ОСОБА_1 ) про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Загороднюка Андрія Григоровича, судді Білак Мирослави Вікторівни, судді Кашпур Ольги Валеріївни від участі у розгляді справи №260/10589/23.

Обґрунтовуючи заяву про відвід ОСОБА_1 вказує на наявність юридичних підстав, які ставлять під сумнів легітимність здійснення правосуддя Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду.

Заявниця посилається на попередню редакцію статті 125 Конституції України, яка, до прийняття Закону України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», визначала, що найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції є саме Верховний Суд України.

ОСОБА_1 наголошує, що зазначеним Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» було змінено статтю 125 Конституції України, в результаті чого вона була викладена в новій редакції, яка визначила Верховний Суд найвищим судом у системі судоустрою України.

Разом з тим, заявниця завертає увагу, що Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який регламентує організацію та діяльність Верховного Суду, було прийнято фактично за годину до прийняття Закону № 1401-VIII. Крім того, вона зазначає, що Закон № 1401-VIII, який змінив редакцію статті 125 Конституції України, набрав чинності лише 30 вересня 2016 року.

На думку заявниці, Верховна рада України мала право та повноваження приймати Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» виключно після набрання чинності 30 вересня 2016 року змін до статті 125 Конституції України.

Відтак, ОСОБА_1 вважає, що Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Верховна Рада України прийняла в межах та в спосіб, що суперечать імперативу положень частини першої статті 6, частини другої статті 8, частини другої статті 19 Конституції України.

З огляду на вказане заявниця робить висновок, що єдиними легітимним найвищим судом в системі судоустрою України був, є і буде виключно Верховний суд України (юридична особа ), а не Верховний Суд (юридична особа ).

У зв`язку з цим, заявниця просить відвести колегію суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду - головуючого суддю (суддю-доповідача) Загороднюка Андрія Григоровича, суддів Білак Мирославу Вікторівну та Кашпур Ольгу Валеріївну - від розгляду справи № 260/10589/23.

Також ОСОБА_1 вимагає передати цю справу на розгляд єдиного легітимного найвищого суду в системі судоустрою України - Верховного Суду України (юридична особа ).

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Отже, вказаною нормою передбачено вирішення питання про відвід в порядку письмового провадження, тобто без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Водночас, за ініціативою самого суду, питання про відвід може бути розглянуте у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У цій справі Суд не вбачає підстав для вирішення питання про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Вирішуючи, чи є заява про відвід обґрунтованою, Суд керується таким.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) регламентовано підстави для відводу (самовідводу) судді, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Приписами частини четвертої статті 40 КАС України встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЕСПЛ) існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява №4785/02 та рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року в справі «Олександр Волков проти України», заява №21722/11).

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Разом з цим, суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу, визначених приписами процесуального законодавства.

Розглянувши доводи заяви ОСОБА_1 від 19 вересня 2024 року про відвід, колегія суддів дійшла висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Загороднюка Андрія Григоровича, судді Білак Мирослави Вікторівни, судді Кашпур Ольги Валеріївни від участі у розгляді цієї справи.

Заява ОСОБА_1 не містить конкретних вказівок на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь зазначеної колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у розгляді цієї справи відповідно до статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання заявниці на те, Верховний Суд був створений із численними порушеннями вимог законодавства, колегія суддів відхиляє як безпідставні.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя. Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Абзацом першим пункту 4 розділу ХІІ Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено утворення Верховного Суду у порядку та у складі, що визначені цим Законом.

Відтак, початком утворення Верховного Суду є день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», а його юридичним завершенням - офіційна реєстрація як юридичної особи.

09 листопада 2017 року в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - у разі, коли державна реєстрація юридичної особи була проведена після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» вчинено запис номер 1 071690 про реєстрацію Верховного Суду ідентифікаційний код юридичної особи 41721784.

Отже, Верховний Суд створено на підставі Конституції України, суддів визначено за конкуром за процедурою, яка визначена Законом України «Про судоустрій та статус суддів» та призначено відповідним Указом Президента України. З огляду на це, немає підстав вважати, що Верховний Суд створений не на підставі закону.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, який набрав чинності з 30 вересня 2016 року, постанови Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року.

Зазначені нормативно-правові акти та акт Президента України не визнані у встановленому законом порядку такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

За наведених обставин, відсутні підстави ставити під сумнів легітимність Верховного Суду та вважати це підставою для відведення колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду

Також не заслуговують на увагу посилання заявниці на набуття чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», зокрема в частині змін до статті 125 Конституції України, 30 вересня 2016 року, оскільки положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» набули чинності та почали застосовуватися лише після набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», що забезпечило взаємозв`язок між змінами до Конституції України в частині, що стосується визначення Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України та новим правовим регулюванням системи судоустрою України.

Оскільки Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» був прийнятий на основі чинних на той момент положень Конституції України з урахуванням майбутніх змін, що були введені Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», немає підстав вважати, що прийняття Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» до внесення указаних змін до статті 125 Конституції України, є порушенням законодавчого процесу та ставити під сумнів легітимність Верховного Суду.

Твердження заявниці про часовий інтервал між прийняттям Законів України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII та від 02 червня 2016 року № 1402-VIII не мають правового підґрунтя, самі по собі не впливають на легітимність Верховного Суду, відповідно вони не можуть бути підставою для відведення колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі цього суду.

Відтак, заяву про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Загороднюка Андрія Григоровича, судді Білак Мирослави Вікторівни, судді Кашпур Ольги Валеріївни від участі у розгляді справи №260/10589/23 слід визнати необґрунтованою.

З огляду на необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Загороднюка Андрія Григоровича, судді Білак Мирослави Вікторівни, судді Кашпур Ольги Валеріївни, питання про відвід судді відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

У зв`язку із перебуванням судді-доповідача Загороднюка А.Г. у відрядженні з 20 вересня 2024 року по 01 жовтня 2024 року (наказ від 13 вересня 2024 року №31/0/54-24) і члена судової колегії судді Кашпур О.В. у відрядженні з 02 жовтня 2024 року по 04 жовтня 2024 року (наказ від 01 жовтня 2024 року №34/0/54-24) питання про відвід, порушене у заяві позивачки від 24 вересня 2024 року, вирішуються в перший день після виходу суддів на роботу.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 243, 248 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 від 24 вересня 2024 року про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Загороднюка Андрія Григоровича, судді Білак Мирослави Вікторівни, судді Кашпур Ольги Валеріївни від участі у розгляді справи № 260/10589/23 визнати необґрунтованою.

Передати заяву ОСОБА_1 від 24 вересня 2024 року про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Загороднюка Андрія Григоровича, судді Білак Мирослави Вікторівни, судді Кашпур Ольги Валеріївни від участі у розгляді справи № 260/10589/23 на автоматизований розподіл для визначення у встановленому КАС України порядку судді, який вирішуватиме питання про відвід за цією заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею є остаточною та не може бути оскарженою.

Суддя-доповідач судді А.Г. Загороднюк М.В. Білак О.В. Кашпур