Справа № 200/1724/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року справа №200/1724/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 р. у справі № 200/1724/24 (головуючий І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною відмову ГУ ДКС в області, викладену в листі від 28 лютого 2024 року № 04-19-10/737, прийняти до виконання з 25 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 від 25 лютого 2024 року, підписану кваліфікованим електронним підписом заявника, та доданий до неї виконавчий лист, викладений у формі електронного документа, а саме оригінал виконавчого листа, виданого 23 лютого 2024 року, електронний документ, підписаний 23 лютого 2024 року кваліфікованим електронним підписом судді у справі №200/4915/23, виконавчий лист №200/4915/23, виданий Донецьким окружним адміністративним судом у справі № 200/4915/23 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1 073,60 грн (два електронних файли 1-570-DB8206B0-D237-11EE-99D7-024769B7D901 у форматах html та html.p7s);

- зобов`язати ГУ ДКС в області повторно розглянути заяву від 25 лютого 2024 року ОСОБА_1 , підписану кваліфікованим електронним підписом заявника, та доданий до неї виконавчий лист, викладений у формі електронного документа, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, яка полягає у нерозгляді заяви ОСОБА_1 від 25 лютого 2024 року про виконання рішення суду і поданих разом з нею документів з дотриманням Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 лютого 2024 року про виконання рішення суду та подані разом з нею документи, в тому числі оригінал виконавчого листа у формі електронного документа про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23 лютого 2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 200/4915/23, відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що станом на час звернення до Головного управління щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4915/23 у формі електронного виконавчого документа відсутній порядок пред`явлення до виконання виконавчих документів до органів Казначейства, виданих у формі електронного документа, визначений Міністерством юстиції України у відповідності до ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Будь-яких приписів щодо можливості виконання виконавчих документів, виданих у формі електронного документа Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників не містить.

Особливості пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, визначено розділом XV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 за № 1126/29256 (далі Положення). Пунктом 2 розділу XV Положення, зокрема, передбачено, що пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, стягувачами - фізичними та юридичними особами забезпечується з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС, зокрема підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд».

З вищенаведеного вбачається, що виконавчі документи, видані у формі електронного документа, можуть надходити на виконання виключно за допомогою Системи в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 3 розділу XV Положення.

Інших шляхів надходження на виконання виконавчих документів, виданих у формі електронного документа (на електронну адресу, в паперовій копії нарочно, засобами поштового зв`язку тощо), наразі не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджено довідкою від 22 серпня 2016 року № .

25 жовтня 2023 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 200/4915/23, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо ненадання запитуваної інформації на адвокатський запит ОСОБА_1 від 17.08.2023 у спосіб, визначений в адвокатському запиті.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути адвокатський запит ОСОБА_1 від 17.08.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 200/4915/23 залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2024 року і набрало законної сили.

21 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив видати виконавчі листи на виконання рішення суду у справі №200/4915/23, у формі електронного документа.

23 лютого 2024 року на виконання рішення у справі № 200/4915/23 суд видав позивачеві як стягувачу виконавчі листи в електронній формі, в тому числі виконавчий лист про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Виконавчі листи надіслані ОСОБА_1 в ЦБД для використання через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», про що свідчать довідки про направлення електронного виконавчого листа, сформовані у справі №200/4915/23 в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду».

25 лютого 2024 року ОСОБА_1 як стягувач звернувся до ГУ ДКС в області з заявою про виконання рішення суду.

Керуючись законами № 1404 і № 4901, позивач просив ГУ ДКС України в області прийняти до виконання оригінал виконавчого листа, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23 лютого 2024 року у формі електронного документа на виконання рішення цього суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 200/4915/23 та підписаний кваліфікованим електронним підписом судді, про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання до 31 січня 2027 року.

Позивач просив врахувати, що до органу Казначейства надіслав оригінал виконавчого листа в розумінні ст. 7 Закону № 2155, а також те, що цілісність цього електронного документа не порушена.

Заява про виконання рішення суду від 25 лютого 2024 року підписана кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_1 (Час та дата підпису: 08:08 25 лютого 2024 року).

До заяви про виконання рішення суду від 25 лютого 2024 року позивач додав:

- оригінал виконавчого листа, виданого 23 лютого 2024 року Донецьким окружним адміністративним судом у формі електронного документа на виконання рішення цього суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 200/4915/23 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073,60 грн, і підписаного кваліфікованим електронним підписом судді (два електронних файли 1-570-DB8206B0-D237-11EE-99D7-024769B7D901 у форматах html та html.p7s у файлі 200-4915-23_2023-10-25_1-570-DB8206B0-D237-11EE-99D7-024769B7D901.zip);

- роздрукований з сайту https://czo.gov.ua/verify і засвідчений кваліфікованим електронним підписом заявника Протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (Дата та час: 07:19:55 25 лютого 2024 року), що підтверджує цілісність кваліфікованого електронного підпису судді на виконавчому листі, виданому у формі електронного документу (електронний файл 1-570-DB8206B0-D237-11EE-99D7-024769B7D901_Validation_Report у форматах pdf та pdf.p7s).

Заява про виконання рішення суду від 25 лютого 2024 року разом з доданими до неї документами надіслана на електронну адресу ГУ ДКС в області .

Звіт про надіслання електронного листа, сформований поштовим сервісом mail.gov.ua, свідчить, що 25 лютого 2024 року о 08:11 ОСОБА_1 надіслав відповідачу заяву про виконання рішення суду від 25 лютого 2024 року разом з доданими до неї документами.

В поштове відправлення вкладені файли:

- 1-570-DB8206B0-D237-11EE-99D7-024769B7D901_Validation_Report.pdf (137 Кб);

- 1-570-DB8206B0-D237-11EE-99D7-024769B7D901_Validation_Report.pdf.p7s (59 Кб);

- 200-4915-23_2023-10-25_1-570-DB8206B0-D237-11EE-99D7-024769B7D901.zip (9 Кб);

- 25.02.2024 заява на казначейство макаров в.м.pdf (297 Кб);

- 25.02.2024 заява на казначейство макаров в.м.pdf.p7s (175 Кб).

Факт доставки цього електронного листа підтверджений звітом про доставку, сформованим поштовим сервісом mail.gov.ua 25 лютого 2024 року о 08:21.

ГУ ДКС в області отримало заяву ОСОБА_1 про виконання рішення суду від 25 лютого 2024 року і зареєструвало її 26 лютого 2024 року за вхідним № 10-1910.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про надання інформації від 28 лютого 2024 року, яку ГУ ДКС в області отримало і зареєструвало 28 лютого 2024 року за вхідним № 10-1978.

У відповідь на заяви ОСОБА_1 від 25 лютого 2024 року та від 28 лютого 2024 року ГУ ДКС в області надіслало лист від 28 лютого 2024 року № 04-19-10/737 «Про надання інформації», в якому повідомило про таке.

На підставі Закону № 797 ч. 3 ст. 4 Закону № 1404 була доповнена абз. 2, згідно з яким виконавчий документ може бути видано у формі електронного документа.

Порядок пред`явлення до виконання виконавчих документів, виданих у формі електронного документа, визначається Міністерством юстиції України.

Наказом № 177/2370/5 затверджено Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих документів, однак відповідний реєстр на теперішній час не функціонує.

Відповідно до п. 5 Наказу № 177/2370/5 до запровадження Єдиного державного реєстру виконавчих документів виконавчі документи можуть пред`являтися до виконання в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України, відповідно до ст. 4 Закону № 1404.

На час звернення позивача до ГУ ДКС в області з заявою про виконання рішення суду у справі № 200/4915/23 відсутній порядок пред`явлення до виконання виконавчих документів, виданих в електронній формі, до органів Казначейства, визначений Міністерством юстиції України.

Інструкцією № 512/5 визначений порядок пред`явлення до виконання виконавчих документів, виданих у формі електронного документа, однак ця інструкція не підлягає застосуванню органами Казначейства.

Орган Казначейства не є органом примусового виконання, під час виконання судових рішень діє згідно зі ст. 6 Закону № 1404 та у спосіб визначений, Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 3 Закону № 4901 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом № 1404, із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі рішення про стягнення коштів) регламентований Порядком № 845.

За змістом п. 6 Порядку № 845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності). До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів.

Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у п. 6 Порядку № 845, приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства, здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів.

Будь-яких приписів щодо можливості виконання виконавчих документів, виданих у формі електронного документа, Порядок № 845 не містить.

Крім того, у зв`язку з численними зверненнями стосовно можливості отримання і пред`явлення виконавчих документів в електронній формі Державна судова адміністрація України листом від 19 жовтня 2023 року № 15-12512/23 надала роз`яснення щодо функціонування згаданого сервісу, а саме:

- виконавчі документи можуть видаватися судами в електронній формі у випадках, якщо вони підлягають виконанню державними або приватними виконавцями, так як на сьогодні налаштована автоматизована електронна взаємодія підсистеми «Електронний суд» з автоматизованою системою виконавчого провадження;

- у разі, якщо виконавчий документ підлягає виконанню Державною казначейською службою України або її територіальним органом, податковими органами, банками чи будь-яким іншим органом, то в такому випадку необхідно видавати виконавчі документи в паперовій формі через відсутність автоматизованої електронної взаємодії з інформаційними ресурсами Державної казначейської служби України та/або інших органів влади.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення про Державну казначейську службу України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі Положення № 215).

Згідно з п. 1 Положення № 215 Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до п. 2 Положення № 215 Казначейство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також дорученнями Кабінету Міністрів України і Міністра фінансів.

Згідно з пп. 3 п. 4 Положення № 215 Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

При цьому відповідно до п. 9 Положення № 215 Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затверджено наказом Міністерства фінансів України від 12 жовтня 2011 року № 1280 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17 серпня 2015 року № 716), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2011 року за № 1236/19974, (далі Положення № 1280).

Відповідно до п. 1 Положення № 1280 головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі Головне управління Казначейства) є територіальними органами Державної казначейської служби України. Головне управління Казначейства підпорядковане Державній казначейській службі України (далі Казначейство).

Згідно з п. 2 Положення № 1280 Головне управління Казначейства у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства фінансів України, дорученнями Міністра фінансів України (далі Міністр), його першого заступника та заступників, наказами Казначейства, дорученнями Голови Казначейства, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пп. 14 п. 4 Положення № 1280 Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Закон України від 05 червня 2012 року № 4901-VІ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі Закон № 4901) встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом № 1404 (далі рішення суду), та особливості їх виконання (ч. 1 ст. 1 Закону № 4901).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 4901 держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу визначені ст. 3 Закону № 4901.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 4901 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. […].

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону № 4901 стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом № 1404, із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону № 1404 перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Звернення судових рішень в адміністративних справах до виконання регламентовано нормами ст. 373 КАС.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 373 КАС виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему. На виконавчий лист, викладений в електронній формі, накладається кваліфікований електронний підпис судді (у разі колегіального розгляду кваліфіковані електронні підписи всіх суддів, що входять до складу колегії).

Згідно з ч. 3 ст. 373 КАС виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 373 КАС протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений у ч. 3 цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу до його електронного кабінету, а в разі його відсутності рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом.

Ч. 9 ст. 373 КАС визначено, що Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих документів затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України.

14 червня 2022 року Державна судова адміністрація України та Міністерство юстиції України видали спільний наказ № 177/2370/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих документів» (далі Наказ № 177/2370/5).

Пунктом 1 цього наказу затверджено Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих документів.

Відповідно до п. 2 Наказу № 177/2370/5 органам державної влади, юрисдикція яких поширюється на всю територію України та які забезпечують реалізацію державної політики у відповідній сфері, у двомісячний термін з дня набрання чинності цим наказом доручено надіслати до Державної судової адміністрації України, зразки форм виконавчих документів та узгодити порядок їх заповнення.

Пунктом 3 Наказу № 177/2370/5 на Державну судову адміністрацію України покладено обов`язок:

1) спільно з Міністерством юстиції України до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів (далі Реєстр) забезпечити затвердження протоколу або укладення договору про інформаційну взаємодію між Реєстром та автоматизованою системою виконавчого провадження;

2) до початку функціонування Реєстру забезпечити прийняття з органами державної влади, юрисдикція яких поширюється на всю територію України та які забезпечують реалізацію державної політики у відповідній сфері, спільних рішень, які оформлюються окремими протоколами або договорами про інформаційну взаємодію між Реєстром та інформаційними системами зазначених органів за погодженням з Міністерством юстиції України.

Пунктом 5 Наказу № 177/2370/5 визначено, що до запровадження Реєстру виконавчі документи можуть пред`являтися до виконання в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України, відповідно до ст. 4 Закону № 1404.

Згідно з п. 6 Наказу № 177/2370/5 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім п. 1 цього наказу, який набирає чинності через 30 днів із дня опублікування повідомлення про початок функціонування Реєстру в газеті «Голос України» та на вебпорталі судової влади України.

Наказ № 177/2370/5, крім його п. 1, набрав чинності 23 червня 2022 року.

Між тим, як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи по суті повідомлення про початок функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів в газеті «Голос України» та на вебпорталі судової влади України не опубліковано, та, як наслідок, п. 1 Наказу № 177/2370/5, яким затверджено Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих документів, не набрав чинності.

Водночас згідно з пп. 18.1 пп. 18 п. 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів оформлення і видача виконавчих документів здійснюються судом, який ухвалив відповідне рішення, в паперовій або електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Одночасна видача судом виконавчого документа одній і тій самій особі в паперовій та електронній формах не допускається.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин КАС передбачав можливість видачі виконавчого листа в одній з двох форм: 1) в паперовій або 2) в електронній.

При цьому КАС не містить норм, які б забороняли видачу виконавчих листів в електронній формі на виконання рішень суду у певних категоріях справ, або в залежності від застосованого способу захисту порушеного права, або в залежності від суб`єкта, до повноважень якого належить виконання рішення, тощо.

Аналіз наведених вище норм КАС зумовлює висновок, що, як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи, за будь-яким судовим рішенням, яке набрало законної сили і підлягає виконанню, може бути виданий виконавчий лист в електронній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 1404 виконавчий документ може бути видано у формі електронного документа, на який накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довічні послуги».

Отже, ч. 3 ст. 4 Закону № 1404 також прямо передбачає можливість видачі виконавчого документа у формі електронного документа.

Ст. 5 Закону № 1404 визначені органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень. Разом з цим ст. 6 цього Закону передбачає можливість виконання рішень іншими органами та установами.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 1404 рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

При цьому органи та установи, зазначені в ч. ч. 1-3 ст. 6 Закону № 1404, не є органами примусового виконання, про що прямо вказано в ч. 4 цієї статті.

Спірні правовідносини виникли з приводу протиправної, на думку позивача, відмови ГУ ДКС в області у прийнятті до виконання виконавчого листа про стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45) (далі Порядок №845).

На час виникнення спірних правовідносин Порядок № 845 діяв у редакції від 13 вересня 2023 року.

Згідно з п. 1 Порядку № 845 цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Пунктом 3 Порядку № 845 визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 6 Порядку № 845 визначено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);

оригінал виконавчого документа;

судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Відповідно до п. 8 Порядку № 845 органи Казначейства після надходження документів, зазначених у п. п. 6 і 7 цього Порядку:

1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер;

2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;

3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Згідно з п. 9 Порядку № 845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли:

1) виконавчий документ:

не підлягає виконанню органом Казначейства;

подано особою, що не має відповідних повноважень;

пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку;

не відповідає вимогам, передбаченим Законом № 1404;

2) судове рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;

3) боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом № 4901;

4) суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов`язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;

5) стягувач узгодив відсутність зазначеної у виконавчому документі суми залишку невідшкодованого податку на додану вартість;

6) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

7) суми коштів, зазначені у виконавчому документі, перераховані боржником стягувачу;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) протягом місяця з дня звернення до стягувача для отримання додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів ним не надано таких відомостей органу Казначейства;

10) рішення про стягнення коштів з одержувача бюджетних коштів не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою;

11) наявні інші передбачені законом випадки.

Як встановлено матеріалами справи, 25 лютого 2024 року ОСОБА_1 як стягувач звернувся до ГУ ДКС в області з заявою про виконання рішення суду разом з якою, надав оригінал виконавчого листа, виданого у формі електронного документа.

Пунктом 6 Порядку № 845 визначено, що заяву про виконання рішення про стягнення коштів разом з оригіналом виконавчого документа стягувач подає органові Казначейства, (не Казначейству безпосередньо).

Відповідно до п. 8 Порядку № 845 органи Казначейства після надходження документів, зазначених у п. 6 цього Порядку:

- приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства;

- здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів.

У випадках, передбачених п. 9 Порядку № 845, орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві, а у випадках, визначених п. 9-1 цього Порядку, до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав.

Отже, діючи в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством, ГУ ДКС в області, отримавши заяву ОСОБА_1 від 25 лютого 2024 року і подані разом з нею документи, повинно було:

- прийняти заяву і подані разом з нею документи до розгляду та зареєструвати їх відповідно до вимог організації діловодства (пп. 1 п. 8 Порядку № 845);

- здійснити попередній розгляд документів, за результатами якого визначити необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів (пп. 2 п. 8 Порядку № 845);

- за наявності підстав, визначених п. 9 Порядку № 845, повернути виконавчий документ стягувачеві;

- за наявності підстав, визначених п. 9-1 Порядку № 845, повернути виконавчий документ до суду.

Натомість ГУ ДКС в області на заяву ОСОБА_1 від 25 лютого 2024 року надало відповідь листом від 28 лютого 2024 року № 04-19-10/737 «Про надання інформації», в якому навело власне тлумачення законодавства щодо пред`явлення до виконання виконавчих документів, виданих в електронній формі.

Належні та допустимі докази, які б свідчили, що ГУ ДКС в області розглянуло заяву ОСОБА_1 від 25 лютого 2024 року про виконання рішення суду та подані разом з нею документи і вчинило дії (прийняло рішення), визначені п. п. 8, 9, 9-1 Порядку 845, суду не надані.

Фактично ж відповідач відмовив у прийнятті до виконання виконавчого листа за відсутності підстав, визначених законом чи Порядком № 845.

Суд зауважує, що відповідно до п. 6 Порядку № 845 разом з заявою про виконання рішення про стягнення коштів стягувач подає органу Казначейства оригінал виконавчого документа. При цьому Порядок № 845 взагалі не містить норм, які б визначали форму виконавчого документа, який може бути прийнятий до виконання (як то паперова або електронна).

П. 9 Порядку № 845 визначені підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві.

Так, відповідно до пп. 1 п. 9 Порядку № 845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом № 1404.

При цьому ч. 3 ст. 4 Закону № 1404 прямо передбачає можливість видачі виконавчого документа у формі електронного документа, на який накладено кваліфікований електронний підпис. Можливість видачі виконавчого листа у формі електронного документа також прямо передбачена КАС.

Ні Порядок № 845, ні Закон № 1404, ні будь-який інший закон не передбачають такої підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві (відмови у прийнятті до виконання) органом Казначейства як те, що виконавчий документ виданий у формі електронного документа.

Суд наголошує, що орган Казначейства наділений повноваженнями повернути виконавчий документ стягувачеві виключно у випадках, прямо передбачених п. 9 Порядку № 845, або за наявності підстав, визначених законом, (а не будь-яким іншим підзаконним нормативно-правовим актом), про що прямо вказано в пп. 11 п. 9 цього Порядку.

Таким чином, пред`явлення до виконання до органів Казначейства виконавчого листа у формі електронного документа не є передбаченою законом або Порядком № 845 підставою для його повернення стягувачеві.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів визначає Закон України від 22 травня 2003 року № 815-ІV «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі Закон № 815).

Відповідно до ст. 2 Закону № 815 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів.

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 5 Закону № 815, електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством (ч. 2 ст. 5 Закону № 815).

При цьому відповідно до ст. 1 Закону № 815 обов`язковий реквізит електронного документа обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 5 Закону № 815 електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Ч. 1 ст. 6 Закону № 815 визначено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка (ч. 2 ст. 6 Закону №815).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону № 815 накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Суб`єкти електронного документообігу використовують електронні підписи та електронні печатки у випадках, встановлених законодавством, або за домовленістю між відповідними суб`єктами (ч. 5 ст. 6 Закону № 815).

Визначення поняття «оригінал електронного документа» наведено у ст. 7 Закону № 815.

Так, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону № 815 оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації, кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону № 815).

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону № 815 якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу.

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії (ч. 4 ст. 7 Закону № 815).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 815 юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8 Закону №815).

Відправлення та передавання електронних документів регламентовано нормами ст. 10 Закону № 815, одержання електронних документів ст. 11 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 815 перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом підтвердження удосконаленого або кваліфікованого електронного підпису чи печатки, а в разі накладання на електронний документ електронного підпису чи печатки іншого виду із застосуванням інших засобів і методів захисту інформації з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації.

Аналіз положень Закону № 815 зумовлює висновок, що електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора; юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Отже, виконавчий лист, виданий 23 лютого 2024 року Донецьким окружним адміністративним судом на виконання рішення від 25 жовтня 2023 року у справі № 200/4915/23 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1 073,60 грн, у формі електронного документа і підписаного кваліфікованим електронним підписом судді, є оригіналом електронного документа і, відповідно, оригіналом виконавчого документа.

Доводи апелянта, що відсутній порядок пред`явлення до виконання виконавчих документів до органів Казначейства, виданих у формі електронного документа колегія суддів не приймає, оскільки враховуючи відповідні положення КАС та Законів № 1404 і № 815, відсутність окремого порядку пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, не може слугувати підставою для відмови у прийнятті до виконання виконавчого листа, виданого в електронній формі.

Крім того, як вже було зазначено, в Порядку № 845 йдеться про необхідність подання до органу Казначейства оригінала виконавчого документа, який відповідає вимогам Закону № 1404.

Разом з цим Порядок № 845 не містить будь-яких норм, які б визначали, що згідно з цим порядком виконуються виключно виконавчі документи, видані в паперовій формі. Також Порядок № 845 не містить приписів про те, що його норми не поширюються на виконання виконавчих документів, виданих у формі електронного документа.

Варто зауважити, що в будь-якому випадку Порядок № 845 є підзаконним нормативно-правовим актом, а, отже, його норми підлягають застосуванню в частині, що не суперечить законам, зокрема №№ 1404 та 815.

Лист ГУ ДКС в області від 28 лютого 2024 року № 04-19-10/737 «Про надання інформації» не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не створює для позивача правових наслідків.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 лютого 2024 року про виконання рішення суду та подані разом з нею документи, в тому числі оригінал виконавчого листа у формі електронного документа про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 073,60 грн, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23 лютого 2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 200/4915/23, відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 р. у справі № 200/1724/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 р. у справі №200/1724/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв