Справа № 480/11431/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 р.Справа № 480/11431/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

представника позивача - Биков Д.О.,

представника відповідача - Великодна Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.07.2024, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі № 480/11431/23

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці

про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці, в якій просив:

-визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА805000/2023/000065/2 від 04.09.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805020/2023/000425.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 та прийняти рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Митного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 30.08.2023 декларантом позивача подано електронну МД 23UA82U4 (далі МД від 30.08.2023) згідно якої до митного оформлення пред`явлено товар: Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка VOLKSWAGEN, модель ТОURAN. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2017. Модельний рік виготовлення 2017. Модельний рік виготовлення 2017. Тип кузова універсал. Колір жовтий. Колісна формула 4х2. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1968 см3. Потужність двигуна 110 кВт. Тип двигуна дизельний. Відповідає екологічним нормам не нижче «ЄВРО - 6». Показник одометра 301 133 км. Загальна кількість місць для сидіння включно з місцем водія 7. Призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування.

Так, разом із МД від 30.08.2023 до Сумської митниці подано такі товаросупровідні документи:

- за кодом « 0380» рахунок фактура (інвойс) б/н від 08.02.2023;

- за кодом « 2800» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 31.07.2023;

- за кодом « 2800» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 31.07.2023;

- за кодом « 3007» документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 30.08.2023;

- за кодом «d4207» договір про надання послуг митного брокера 59-23 від 04.08.2023;

- за кодом « 7017» висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом UA.018.018903-23 від 11.08.2023;

- за кодом « 9000» інші некласифіковані документи довідка VIN від 30.08.2023;

- за кодом « 9202» касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів 0.0..1 від 07.08.2023;

- за кодом « 9703» сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.018.018903-23 від 11.08.2023;

- за кодом « 9802» паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_4 від 04.06.2015.

Як зазначає представник відповідача, в зв`язку з надходженням до спеціалізованого підрозділу запиту про те, що встановлено ризики заниження митної вартості товарів, заявлення декларантом митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, яка на час митного оформлення у митниці (цінова бази єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби), а також, в зв`язку з тим, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а саме: у договорі купівлі-продажу (інвойсі) від 08.02.2023 вказано ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_5 ), тоді як, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначено інший ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 .

Крім того, в акті про проведення митного огляду від 30.08.2023, а також в графі 31 митної декларації від 30.08.2023, будь-які відомості щодо пошкоджень транспортного засобу відсутні.

Враховуючи зазначене, відповідачем було направлено запит щодо надання пояснень та додаткових документів.

Позивачем було надано до відповідача додатково висновок експерта від 01.09.2023 №1465 за результатами автотоварознавчого дослідження, в якому судовим експертом зазначено, що досліджуваний КТЗ має сліди відновлювального ремонту.

Відповідачем надіслано позивачу електронне повідомлення, що на підставі інформації, яка наявна в митному органу (ст.318 МКУ), митна вартість транспортного засобу з подібними характеристиками, оформленого в максимально наближений час до часу експорту на митну територію України складає 7 000 євро за одиницю (митна декларація від 14.08.2023 №UA205140/2023/64977).

Листом №2/04 від 04.09.2023, декларантом повідомлено про незгоду із запропонованою митним органом митною вартістю легкового автомобіля на рівні 7000 євро.

Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА805000/2023/000065/2 від 04.09.2023 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805020/2023/000425.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення та картка відмови винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МКУ та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для їх скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний, перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Судовим розглядом встанволено, що митним органом відмовлено в прийнятті митної декларації та прийнято спірне рішення з підстав того, що не підтверджена документально, а надані документи містять розбіжності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на час митного оформлення у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів, оскільки в документах дійсно містилися розбіжності та зазначено різні ідентифікаційні номери транспортного засобу (VIN), а саме у наданому договорі зазначено, що позивач за 5000 Евро придбав транспортний засіб WVGZZZZ1TZHW07289, а надане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу зазначений інший ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 .

Так, відповідно до п.6.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за № 1874, визначення типу, моделі, версії КТЗ, року його виготовлення, комплектності, укомплектованості, повної маси, робочого об`єму двигуна проводиться на основі даних виробника КТЗ. Визначальним при цьому є ідентифікаційний номер VIN.

Отже, митне оформлення транспортного засобу за ідентифікаційним номером (VIN): НОМЕР_1 свідчить про те, що такий транспортний засіб не стосується умов договору купівлі-продажу від 08.02.2023, у зв`язку із чим у митниці були сумніви у достовірності наданих позивачем документів до митного оформлення та підстави витребувати додаткові документи.

Також судом встановлено, що на час перетину державного кордону у МД від 30.08.2023 позивачем не зазначалося, що транспортний засіб має відповідні пошкодження, такі обставини позивач не зазначив у митній декларації.

Щодо посилання позивача на надання додатково висновку експерта від 14.08.2023 №1465 за результатами автотоварознавчого дослідження, колегія суддів зазначає, що даний висновок було отримано позивачем вже після знаходження транспортного засобу на території України, після перетину митного кордону України і здійснено після запиту відповідача щодо надання додаткових документів.

Крім того, як зазначає відповідач, у висновку (сторінка 5 висновку) судовим експертом зазначено, що досліджуваний КТЗ має сліди відновлювального ремонту.

Відповідно до пункту 7.53.9. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24.11.2003 №142/5/2092, підставою для зниження вартості транспортного засобу унаслідок його аварійних пошкоджень або розукомплектування є обов`язкове підтвердження цього факту в супровідних документах на момент перетину митного кордону України (в декларації, документах на придбання транспортного засобу або в довідці поліції про дорожньо-транспортну пригоду під час переміщення транспортного засобу до митного кордону України) та в акті про проведення митного огляду.

Колегія суддів зауважує, що наявність акту митного огляду є однією з підстав для прийняття рішення у застосуванні понижуючого коефіцієнту визначення вартості транспортного засобу, однак матеріалами справи не підтверджується, що уповноваженими особами було складено Акт про проведення митного огляду саме під час перетину митного кордону України транспортним засобом пошкоджень.

Доводи позивача на те, що позивач не повинен нести відповідальність за не складання такого акту, судом визнається необґрунтованим та безпідставним, враховуючи те, що самим позивачем у МД від 30.08.2023 не зазначено взагалі, що транспортний засіб має відповідні пошкодження. Такі дані в митній декларації відсутні.

Судовим розглядом встановлено, відповідачем до суду надано акт про проведення митного огляду товарів, який було здійснено Сумською митницею, але в даному акті зазначено пошкодження, як подряпини ЛФП, ознаки експлуатації, забрудненість салону. Інших пошкоджень в акті не зазначено.

Стосовно посилання позивача на договір від 08.02.2023, судом встанволено, що такий договір стосується транспортного засобу ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_5 . Позивачем до митного оформлення надано інший транспортний засіб з іншим ідентифікаційним номером (VIN): WVGZZZ1TZHW072894.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції пр. оте, що відхилення від методики, відсутність в експертному висновку посилання на акт митного огляду саме на час перетину митного кордону України є додатковою ознакою сумнівності щодо достовірності заявленої вартості транспортного засобу та об`єктивності експертних розрахунків його вартості.

Митний орган приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, зазначив, які розбіжності мають документи подані до митного оформлення, в тому числі, а також, які відомості відсутні, для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, яку заявив декларант.

Судом встановлено, що під час прийняття спірного рішення, відповідачем взято за основу дані митної декларації щодо подібних (аналогічних) товарів для визначення митної вартості, а саме найбільш наближеним за технічними характеристиками до транспортного засобу позивача (а.с.64). Відповідачем взято до уваги дані декларації щодо вживаного транспортного засобу, який за маркою, датою виготовлення, а тому з огляду на зазначене, розрахована відповідачем митна вартість є доведеною та обґрунтованою.

Визначений частиною другою статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на те, що позивач не спростовує висновків контролюючого органу, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість прийняття Сумською митницею спірного рішення про коригування митної вартості товарів № А805000/2023/000065/2 від 04.09.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805020/2023/000425.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 по справі № 480/11431/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 07.10.2024 року