Справа № 580/7032/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року справа № 580/7032/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до Господарського суду Черкаської області (18005, м. Черкаси, бул. Шевченка, 307 ) в якій просить:

-визнати протиправними дії Господарського суду Черкаської області щодо нарахування та виплати судді Господарського суду Черкаської області ОСОБА_1 у період з 01 січня 2021 року по 30 червня 2024 року суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.;

-зобов`язати Господарський суд Черкаської області провести нарахування та виплатити судді Господарського суду Черкаської області ОСОБА_1 кошти не донарахованої та невиплаченої суддівської винагороди зі всіма належними щомісячними доплатами та регіональним коефіцієнтом, коштами матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по 30 червня 2024 року на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року - 2270 грн., на 1 січня 2022 року - 2481 грн., на 1 січня 2023 року - 2684 грн., на 01 січня 2024 року - 3028 грн. з врахуванням вже виплачених за цей період коштів суддівської винагороди за всіма її складовими та матеріальної допомоги на оздоровлення, з утриманням передбачених законом податків, зборів та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відмова у перерахунку суддівської винагороди на підставі ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи із базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 - 2270,00 грн, на 01.01.2022 2481,00, на 01.01.2023 2684,00 грн, на 01.01.2024 3028,00 грн, є протиправною.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що не має правових підстав для самостійного нарахування та визначення базового розміру посадового окладу судді у 2021 - 2024 роках поза межами видатків Державного бюджету та без застосування обмежень, передбачених Законом № 1928-ІХ, та встановлених Законами України Про Державний бюджет України на 2021 рік, Про Державний бюджет України на 2022 рік, Про Державний бюджет України на 2023 рік Про Державний бюджет на 2024 рік. Оскільки, нормою цих законів, яка є чинною і неконституційною не визнавалась, визначено розмір прожиткового мінімуму для обчислення суддівської винагороди у 2021-2024 роках у сумі 2102 грн, відповідач правомірно здійснив розрахунок прожиткового мінімуму у сумі 2102 грн для виплати позивачу суддівської винагороди.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 працює на посаді судді Господарського суду Черкаської області, що підтверджується наказом від 14.08.2003 № 22-к.

Відповідно до розрахункових листів за період з січня 2021 по липень 2024 року позивачу нараховувалась суддівська винагорода, обчислена з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн.

Позивач вважає, що суддівська винагорода у спірному періоді підлягає нарахуванню на підставі ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи із базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 - 2270,00 грн, на 01.01.2022 2481,00, на 01.01.2023 2684,00 грн, на 01.01.2024 3028,00 грн, тому звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано, що ч. 1 ст. 4 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону №1402-VIII зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення. Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом України Про судоустрій і статус суддів) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018.

30 вересня 2016 набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02 червня 2016 №1401-VIII Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя). Законом України Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, та закріплено, що розмір суддівської винагороди встановлюється законом про судоустрій.

Отже, нормативно-правовим актом, який повинен і може визначати розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначений у ст. 135 Закону №1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України.

Пунктом 1 ч. 3 та п. 1 ч. 4 ст. 135 Закону №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Таким чином, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, такий вид прожиткового мінімуму, як для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових та митних органів прямо не передбачений у Законі України Про прожитковий мінімум від 15.07.1999 №966-XIV. Крім того, вказаним Законом судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно якої прожитковий мінімум повинен встановлюватись окремо.

Закріплення відповідними статтями Законів України Про Державний бюджет України на 2020 рік, Про Державний бюджет України на 2021 рік, Про Державний бюджет України на 2022 рік, Про Державний бюджет України на 2023 рік, Про Державний бюджет України на 2024 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових та митних органів, не обумовлює зміну підходу до обчислення розміру суддівської винагороди, що визначений законом про судоустрій. До того ж законодавцем не внесені зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, як і до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму.

Отже, спеціальним Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відтак, дії відповідача щодо нарахування та виплати суддівської винагороди у період з 01 січня 2021 року по 30 червня 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн. є протиправними.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.08.2023 у справі № 120/19262/21-а.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 148 Закону № 1402-УІІІ фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, крім Верховного Суду та вищого спеціалізованого суду.

Статтею 149 Закону № 1402-УІІІ визначено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів станом на 01.07.2024 (http://www.treasury.gov.ua /knznachejstvo-inlormuye/yedinij-reyestr-rozporyadnikiv-ta-oderzhuvachiv-byudzhetnih-koshtiv), який ведеться на виконання Порядку формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 № 1691, Господарський суд Черкаської області(код 03500051, № 43645 у таблиці) є розпорядником бюджетних коштів.

Отже, норма ч. 4 ст. 148 Закону № 1402-УІІІ про те, що функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України - на даний час фактично не поширюється на місцеві спеціалізовані суди, в тому числі, Господарський суд Черкаської області, оскільки головним розпорядником бюджетних коштів (Державною судовою адміністрацією України) визначено мережу розпорядників бюджетних коштів, зокрема, Господарський суд Черкаської області визначений як розпорядник бюджетних коштів державного бюджету нижчого рівня.

З огляду на викладене, належним відповідачем за позовними вимогами є Господарський суд Черкаської області .

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Господарського суду Черкаської області щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 30.06.2024 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн.

Зобов`язати Господарський суд Черкаської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену суддівську винагороду, матеріальну допомогу на оздоровлення за період з 01.01.2021 по 30.06.2024 на підставі ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи із базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 - 2270,00 грн, на 01.01.2022 2481,00, на 01.01.2023 2684,00 грн., на 01.01.2024 3028,00 грн, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Господарського суду Черкаської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР