Справа № 160/31546/23
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Шлай А.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1
28.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому грошової компенсації за всі дні не отриманої щорічної основної та додаткової відпустки виходячи з місячного грошового забезпечення за останньою займаною посадою, із врахуванням при визначенні розміру грошового забезпечення окладів, розрахованих шляхом множення на прожитковий мінімум, встановлений на 01 січня 2023 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за всі дні не отриманої щорічної основної та додаткової відпустки виходячи з місячного грошового забезпечення за останньою займаною ним посадою із врахуванням при визначенні розміру грошового забезпечення окладів, розрахованих шляхом множення на прожитковий мінімум, встановлений на 01 січня 2023 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 та перебував на грошовому забезпеченні відповідача. Проте, всупереч нормам чинного законодавства відповідачем не було проведено перерахунку його грошової компенсації за всі дні не отриманої щорічної основної та додаткової відпустки виходячи із розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2023 р., що порушує його соціальні права. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку протиправною та такою, що порушує його право на належне грошове забезпечення, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 02.02.2024 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 40 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 13 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік та грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій, за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік. Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 40 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 13 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік та грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій, за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням виплачених сум. В решті позовних вимог відмовив.
Відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду першої інстанції просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки та додаткової відпустки виходячи з місячного грошового забезпечення за останньою займаною посадою із врахуванням при визначені розміру грошового забезпечення окладів, розрахованих з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач має право на компенсацію за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки та додаткової відпустки виходячи з місячного грошового забезпечення за останньою займаною посадою із врахуванням при визначені розміру грошового забезпечення окладів, розрахованих з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023, однак суд першої інстанції під час розгляду справи цього не врахував.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.07.2024 відкрито апеляційне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 01.10.2024 року.
Під час розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність закриття апеляційного провадження у справі з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 311 КАС України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави.
У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.
За результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
Тобто, з аналізу зазначеної норми права видно, що суд апеляційної інстанції може переглянути в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, після закінчення апеляційного розгляду справи, лише в межах тих доводів, які не були перевірені судом апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
Як видно з апеляційної скарги ОСОБА_1 основним його доводом є те, що на думку позивача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що компенсацію за дні невикористаної відпустки за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки слід здійснювати виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102, встановленого на 01 січня 2020 рік. Позивач вважає, що вказані виплати мають бути розраховані виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023 року.
Тобто, фактично доводи апеляційної скарги зведені лише до незгоди з розміром прожиткового мінімуму, якій слід застосувати відповідачу при виплаті позивачеві компенсації за невикористані дні відпустки.
Між тим, як видно з постанови Третього апеляційного адміністративного сулу від 29.05.2024 в цій справі, апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 було надано оцінку питанню розміру прожиткового мінімуму, який підлягає застосуванню при перерахунку та виплаті компенсації за невикористані дні відпустки.
Так, в тексті постанови зазначено: « Слід звернути увагу, що Закон України Про Державний бюджет України на 2020 рік від 14.11.2019 №294-IX у статті 7 визначає розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, при чому будь-яких застережень щодо застосування такої розрахункової величини такий закон не містить.
В свою чергу, Закон України Про Державний бюджет України на 2021 рік №1082-IX від 15.12.2020 у статті 7 містить застереження щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, який з 1 січня визначений у розмірі 2102 гривні.
Аналогічні застереження містяться у ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік та у ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік, якими визначено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, становить 2102 гривні.
Отже, починаючи з 01.01.2020 розрахункова величина, що застосовується для визначення посадових окладів осіб, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, до яких відноситься й Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ, є незмінною.»
Таким чином, суд апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 вже надав оцінку доводам, викладеним в апеляційній скарзі позивача, та погодився з судом першої інстанції про те, що при виплаті компенсації ОСОБА_1 за невикористані відпустки застосуванню підлягає саме прожитковий мінімум на 01.01.2020 року у розмірі 2102 грн.
З урахуванням вищевикладеного, в силу приписів ч. 5 ст. 323 КАС України, суд апеляційної інстанції повинен був відмовити у відкритті апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Отже, оскільки судом помилково відкрите апеляційне провадження в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження у справі слід закрити.
Також, колегія судів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
В силу приписів, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи та/або справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Як видно з тексту постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2024, якою розглянуто апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 вона підлягає касаційному оскарженню, тому позивач не позбавлений можливості подати касаційну скаргу на вказане рішення, виклавши доводи стосовно розміру прожиткового мінімуму, який підлягає врахуванню при виплаті компенсації за невикористані дні відпустки у касаційній скарзі.
Керуючись ч. 5 ст. 323 КАС України, суд,
Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий - суддя О.О. Круговий
суддя Л.А. Божко
суддя А.В. Шлай