Справа № 520/35883/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 р. Справа № 520/35883/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 15.05.24 у справі №520/35883/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою (за підписом її представника) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" згідно наданої довідки про складові заробітної плати від 07.11.2023 №01-43/19;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 08.11.2023 пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", з урахуванням довідки про складові заробітної плати від 07.11.2023 №01-43/19.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на протиправність дій пенсійного органу щодо відмови у переведенні її з пенсії за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" та перерахунку її пенсії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/35883/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, вийшовши за межі позовних вимог.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 13.11.2023 №371 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавський області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2023 року, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавський області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 року у справі №520/35883/23, в тій частині, якою задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , ухваливши нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі №520/35883/23, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства, що полягає в порушеннях норм матеріального та процесуального права, які регулюють дані правовідносини та неповне дослідження судом доказів, які були надані відповідачем. Зазначає, що право на призначення пенсії державного службовця в рамках дії Закону України «Про державну службу» №889-УІІІ від 10 грудня 2015 року мають особи, які не отримували пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року. Проте, судом першої інстанції встановлено, та не заперечується ОСОБА_1 , що в березні 2013 року їй вже призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ. Відтак, зазначає, що оскільки позивачу до набрання чинності Законом №889-VІІІ призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ, права на повторне призначення пенсії відповідно до зазначеного Закону позивачка не має права. Посилається на правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі №523/9208/17. Вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області діяло в межах правового обов`язку, який визначений для органів Пенсійного фонду України чинними нормативно-правовими актами України у сфері пенсійного забезпечення та вважає вимоги позивача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.03.2013 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 12.04.2017 року серії 12 ААА №459463 ОСОБА_1 з 06.04.2017 року безстроково встановлено ІІ групу інвалідності по причині: загальне захворювання.

З 01.03.2021 року позивачку автоматично переведено на пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, розмір якої є більш доцільним.

07.11.2023 року позивачка отримала від Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області нову довідку про заробітну плату від 07.11.2023 №01-43/19.

08.11.2023 року позивачка звернулася до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії перехід з пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Згідно розписки-повідомлення від 08.11.2023 року до вказаної заяви були додані наступні документи: паспорт НОМЕР_1 , виписка з акту огляду МСЕК 12 ААА №459463, довідка про заробітну плату від 07.11.2023 №01-43/19, свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 , трудова книжка НОМЕР_3 .

Зазначена заява та додані до неї документи за принципом екстериторіальності розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, за результатом чого винесено рішення від 13.11.2023 року №371 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Зі змісту рішення від 13.11.2023 року №371 вбачається, що підставою відмови в переведенні з пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" стало те, що розмір пенсії після перерахунку складатиме 2704,24 грн., тоді як на даний час позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 4268,21 грн. Також у рішенні від 13.11.2023 року №371, зазначено, що перерахунок з нової довідки про заробітну плату законом не передбачено.

Позивачка, вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" згідно наданої довідки про складові заробітної плати від 07.11.2023 №01-43/19, звернувся до суду першої інстанції з позовною заяву.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 13.11.2023 №371 про відмову в переведенні позивача з пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Окрім того, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавський області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2023 року, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, після 01.05.2016, відповідно до ст.90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII (далі по тексту - Закон №889-VIII), пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058-IV).

Статтею 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV визначено порядок перерахунку призначеної пенсії.

Водночас, Законом №889-VIII також визначено право на пенсійне забезпечення (а саме - збереження права на призначення пенсії) державних службовців відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 (далі по тексту - Закон №3723-XII).

Відповідно до пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з п.12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із ч.9 ст.37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону №1058-ІV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Таким чином, законодавство України передбачає право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-XII.

Порядок призначення такої пенсії затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі по тексту - Порядок №622, у відповідній редакції станом на час спірних відносин), яка застосовується з 01.05.2016.

Відповідно до п.2 Порядку №622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VІІІ:

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Загону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.3 Порядку №622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом №889-VІІІ не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, зокрема, жінки, які досягай пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV.

Колегія суддів зазначає, що вищевказаний Порядок №622 є чинним, не визнавався неконституційним та не скасовувався.

Отже, з огляду на викладене вище, слід дійти висновку, що право на призначення пенсії державного службовця в рамках дії Закону №889-VІІІ мають особи, які не отримували пенсію відповідно до Закону №3723-XII.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується позивачкою, з березня 2013 року позивачці вже призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

Оскільки позивачці до набрання чинності Законом №889-VІІІ призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII, пенсійний орган діяв правомірно відмовляючи позивачці у переході на пенсію за віком згідно вказаного Закону.

Наведене вище також узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі №523/9208/17.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У разі виникнення необхідності у зміні певних складових пенсії або зміни її виду в цілому, законодавством передбачено лише два механізми - переведення з одного виду пенсії на інший (ч.3 ст.45 Закону №1058-IV та перерахунок пенсії (ч.4 ст.45 Закону №1058-IV).

Отже, в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття перепризначення, повторного призначення або будь-якого іншого призначення пенсії, окрім поняття «призначення пенсії», яким є первинне та єдине її призначення, а всі подальші зміни та доповнення відбуваються виключно шляхом перерахунку або переведення.

В даному випадку пенсія позивачці вже була призначена відповідно до ст.37 Закону №3723-XII на підставі якої призначається пенсія за Законом №889-VІІІ, а тому приписи пунктів 10 та 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ (які стосуються саме призначення пенсії) до спірних відносин застосуванню не підлягають.

Окрім того, в розвиток зазначеного вище, колегія суддів зазначає, що оскільки чинним законодавством України не передбачено перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, то підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача згідно наданої довідки про складові заробітної плати від 07.11.2023 №01-43/19 відсутні.

Позивачка уже скористалася своїм правом на призначення пенсії державного службовця за віком.

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що позивачка має право, з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ, на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону №3723-ХІІ, є необґрунтованими.

Незважаючи на те, що нормою ч.2 ст.77 КАС України визначено обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність, як в даному випадку, своєї бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, передбаченого ч.1 ст.77 КАС України, довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Всупереч наведеному вище, позивачкою не було доведено обставин, на яких ґрунтуються її вимоги у даній справі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та відсутності правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі №520/35883/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський