Справа № 420/18848/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

02 жовтня 2024 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., при секретарі Собчук Є.В., за участю представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні заяву позивача про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 р. позовні вимоги ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_2 про звільнення з військової служби від 21.06.2023 р., який зареєстровано 06.07.2023 р. за № 7512; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_2 про звільнення з військової служби від 21.06.2023 р., який зареєстровано 06.07.2023 р. за № 7522, та прийняти рішення згідно вимог діючого законодавства.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 р. рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 р. змінено в його мотивувальній частині, викладено її в редакції, наведеній у цій постанові; резолютивну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 р. викладено у наступній редакції:

"Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови/перешкоджанню у звільненні ОСОБА_2 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку необхідністю постійного догляду за особою з інвалідністю II групи, в якої немає інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , в особі її командира, звільнити ОСОБА_2 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи, в якої немає інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , в особі її командира виключити ОСОБА_2 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направити його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік".

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 р. залишено без змін.

23.09.2024 р. від позивача надійшла заява про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, в якій просить змінити/встановити спосіб/порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 р. по адміністративній справі № 420/18848/23 (з врахуванням та змінами внесеними постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 р. по адміністративній справі № 420/18848/23), зокрема:

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі його начальника, звільнити ОСОБА_2 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, в якої немає інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити ОСОБА_2 із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та направити його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік".

В обґрунтування наявності підстав для задоволення вказаної заяви ОСОБА_2 вказує, що починаючи з 11.04.2024 р. за наказом командира військової частини НОМЕР_1 позивача переведено та зараховано до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 . 31.07.2024 р. позивач звернувся до командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 з рапортом, відповідно до якого, посилаючись на вище вказані судові рішення, просив звільнити його з військової служби, однак командир усно повідомив ОСОБА_2 , що рішення по справі № 420/18848/23 не стосуються ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому не підлягають виконанню. З урахуванням наведеного, позивач вважає, що існують обставини, які роблять виконання вищенаведених судових рішень неможливим, тому потрібно змінити/встановити спосіб/порядок виконання таких рішень, зокрема, зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити ОСОБА_2 з військової служби, виключити зі списків особового складу та направити його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік.

Ухвалою від 26.09.2024 р. призначено заяву до судового розгляду на 02.10.2024 р. на 13:00 год.

02.10.2024 р. військова частина НОМЕР_1 надала до суду заперечення щодо заяви позивача про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Вказує, що будучи наділеним всіма процесуальними повноваженнями як сторона по справі, ОСОБА_2 , починаючи з 11.04.2024 р. і до моменту винесення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду 25.06.2024 р. не вчинялись будь-які дії стосовно повідомлення суду про його переведення до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Процесуальне законодавство не надає суду можливості допускати заміну сторони в адміністративній справі в порядку процесуального правонаступництва, оскільки після прийняття рішення у справі заміна сторони правонаступником можлива лише в порядку ст.379 КАС України. Також відповідач погоджується із рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови у звільненні з військової служби, оскільки доказів звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 із зазначенням інших підстав для звільнення не надано. Виходячи з наведеного, зазначає, що зміна способу і порядку виконання змінить рішення суду, а тому заява позивача не підлягає задоволенню.

У судове засідання позивач та представник ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви.

При вирішенні даної заяви суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Приписами ч.2 ст.14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч.1 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Суд зауважує, що поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено КАС України. Натомість порядок виконання судового рішення означає визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 р. у справі № 281/1820/14-а, від 11.11.2020 р. у справі № 817/628/15 та від 17.02.2021 р. у справі № 295/16238/14-а.

Судом встановлено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 р. по справі № 420/18848/23 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 , в особі її командира, звільнити ОСОБА_2 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи, в якої немає інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 , в особі її командира виключити ОСОБА_2 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направити його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік.

Разом з тим, за довідкою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.09.2024 р. № 8184 ОСОБА_2 перебуває на службі у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 11.04.2024 р. по даний час.

Згідно заяви позивача, переведення останнього з військової частини НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 та зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 унеможливлює виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 р. по адміністративній справі № 420/18848/23 (з врахуванням та змінами внесеними постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 р. по адміністративній справі № 420/18848/23).

Суд зазначає, що предметом судового розгляду по адміністративній справі № 420/18848/23 є дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови/перешкоджання у звільненні ОСОБА_2 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Підставою для звернення позивача до суду слугував не розгляд військової частини НОМЕР_1 рапорту позивача про звільнення від 21.06.2023 р., який зареєстровано 06.07.2023 р. № 7522.

В той же час, переведення позивача з військової частини НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 та зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 обумовило правовідносини щодо проходження військової служби між ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто для звільнення позивача з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" має бути поданий відповідний рапорт безпосередньому начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 із зазначенням всіх відповідних обставин та долученням підтверджуючих документів.

Тобто, змінивши порядок та спосіб виконання такого рішення із зобов`язанням ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнити ОСОБА_2 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, в якої немає інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд та направити його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік, буде змінено рішення по суті з вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а тому заява ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.243, 248, 378 КАС України, суд -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.І. Бездрабко