Справа № 500/1237/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1237/24

25 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Щепанюк Ю.Ю.

представника позивача-відповідача Ковальова Н.С.

представника відповідача-позивача Свиріпа В.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути податковий борг.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно довідки про наявність податкового боргу у відповідача наявний податковий борг перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі - 70 980,73 грн. (основний платіж) в т.ч.:

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі - 70 752,50 грн. (основний платіж);

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 228,23 грн. (основний платіж).

Відповідачем податковий борг добровільно не сплачено, а тому він підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою судді від 11.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 06.02.2023 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 07.05.2024 року о 09:45 год.

Представником позивача 23.04.2024 року подано заяву про уточнення позовних вимог.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

18.04.2024 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення рішення.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначено, що відповідно до податкового повідомлення-рішення від 01.06.2023 №0-1906-UA0098181 ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі ст. 266 Податкового кодексу України проведено нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується власниками нежитлової нерухомості, по об`єкту оподаткування - будинку корівника загальною площею 1555 кв. м на суму 70 752,50 грн. Дане рішення суб`єкта владних повноважень - Відповідача є протиправними, прийнятими Відповідачем не в порядку та спосіб, що визначені чинним законодавством, необґрунтованим з наступних причин. Про існування даного податкового повідомлення-рішень Позивачу відомо не було.

Об`єкт нерухомості, який належать Позивачу на праві приватної власності і щодо якого контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання, належить до будівель/споруд, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Так, згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затв. наказом Держстандарту України № 507 від 17.08.2000р., будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

ОСОБА_1 постійно займається сільськогосподарською діяльністю, має у володінні, користуванні та розпорядженні землі сільськогосподарського призначення. Позивач упродовж 2022 року здійснював виробництво сільськогосподарської продукції. ОСОБА_1 . Відповідачу направлялись документи, що засвідчують провадження ОСОБА_1 сільськогосподарського товаровиробництва.

У зв`язку з викладеним Позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належне йому на праві власності нежитлове приміщення, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень п. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

А тому відповідач-позивач ОСОБА_1 просив зустрічний позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 22.04.2024 року прийнято зустрічний позов, об`єднавши вимоги в одне провадження з первісним позовом та ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 07.05.2024 о 09:45 год.

Ухвалою суду від 07.05.2024 року відкладено розгляд справи на 28.05.2024 о 12:00 год.

Представник Головного управління ДПС в Тернопільській області 10.05.2024 року подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що згідно з Класифікацією видів економічної діяльності ДК 009:2010, затвердженою наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 №45, економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Основний вид економічної діяльності - це вид діяльності суб`єкта, на який припадає найбільший внесок у валову додану вартість (або інший визначений критерій).

Таким чином, за умови, що результат господарської діяльності відповідає критеріям сільськогосподарського товаровиробника, визначеного чинним законодавством і відповідатиме основному виду економічної діяльності, то саме тоді Позивач матиме підстави для застосування норм п. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України до приналежних йому об`єктів нерухомості, які класифікуються у класі 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» Класифікатора.

Враховуючи вище зазначене, Позивачем не підтверджено двох умов для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, тому даний об`єкт нерухомого майна не відноситься до об`єктів, визначених пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст.266 Кодексу як об`єкт нерухомості, що не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У зв`язку із не підтвердженням того, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, він не може звільнятися від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підтверджується і в постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №500/2407/18.

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену підпунктом «ж» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст.266 ПК України, підлягало встановленню чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права у період 2022 року.

Однак зазначає, що позивач жодним чином не доказав, що у 2022 році він використовував нежитлове приміщення з метою ведення особистого селянського господарства для виготовлення сільськогосподарської продукції.

Не надав підтверджуючого документа, що він став на облік як особисте сільське господарство, у відповідності до ст. 4 Закону України від 15.05.2003 №742-IV «Про особисте селянське господарство». А саме: «Облік особистих селянських господарств здійснюють сільські, селищні, міські ради за місцем розташування земельної ділянки в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики».

Позивачем не було надано жодного документу на підтвердження того, що на момент формування спірного податкового-повідомлення рішення він був сільськогосподарським товаровиробником у розумінні норм Податкового кодексу, внаслідок чого був би звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

ОСОБА_1 в адміністративному позові покликається на те, що, вищенаведений об`єкт нерухомості (приміщення корівника з 1/2 частиною прибудови молочного блоку ферми ), щодо якого відповідачем донараховані податкові зобов`язання, використовується ним для здійснення сільськогосподарської діяльності, обґрунтовуючи свої твердження наявністю земель сільськогосподарського призначення (хоча яке відношення наявні землі у позивача мають до корівника є абсолютно незрозумілим).

Проте, долучені ним до адміністративного позову документи жодним чином не підтверджують права ОСОБА_1 на податкову пільгу в межах пп. «ж» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст.266 ПК України, а вказують виключно на ухилення ним від сплати податків.

Адже згідно інформаційних баз ДПС України гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не перебуває в органах ДПС на обліку як фізична особа - підприємець.

Відповідно до чого, у 2022 році (податковий період, за який нараховане податкове зобов`язання), у позивача не був зареєстрований необхідний вид діяльності (КВЕД) сільськогосподарського товаровиробника, що в актуальній судовій практиці є обов`язковою умовою для визнання за платником права на податкову пільгу, згідно пп. «ж» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст.266 ПК України.

Також, відсутність реєстрації його, як суб`єкта підприємницької діяльності, відповідне неподання ним податкової звітності та несплати ним, наприклад, єдиного податку, свідчить цілковито про ухиляння ОСОБА_1 від сплати, передбачених податковим законодавством, податків.

Представник позивача-відповідача Головного управління ДПС в Тернопільській області просив в задоволенні зустрічного позову відмовити, а первинний позов - задовольнити.

Ухвалою суду від 28.05.2024, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) призначено справу до судового розгляду на 11.06.2024 року о 11:30 год.

Ухвалами суду від 11.06.2024, від 02.07.2024 відкладено розгляд справи на 14.08.2024 року о 11:00 год.

Ухвалою суду від 14.08.2024, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) оголошено перерву до 29.08.2024 о 11:15 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

Ухвалою суду від 29.08.2024 відкладено розгляд справи на 25.09.2024 року о 10:15 год.

25.09.2024 представником відповідача-позивача подав додаткові пояснення по даній справі.

В судовому засіданні представник Головного управління ДПС в Тернопільській області (позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом) первісний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, а в задоволені зустрічного позову відмовити, з підстав вказаних у поданих процесуальних заявах по суті справи.

В судовому засіданні 25.09.2024 представник ОСОБА_1 (відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом) зустрічний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, а в задоволені первісного позову Головного управління ДПС в Тернопільській області відмовити, з підстав вказаних у поданих процесуальних заявах, вимоги за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 01.06.2023 №0-1906-UA0098181 ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі ст. 266 Податкового кодексу України проведено нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується власниками нежитлової нерухомості, по об`єкту оподаткування - будинку корівника загальною площею 1555 кв. м на суму 70 752,50 грн. Дане рішення суб`єкта владних повноважень - Відповідача є протиправними, прийнятими Відповідачем не в порядку та спосіб, що визначені чинним законодавством, необґрунтованим з наступних причин. Про існування даного податкового повідомлення-рішень Позивачу відомо не було.

Об`єкт нерухомості, який належать Позивачу на праві приватної власності і щодо якого контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання, належить до будівель/споруд, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Так, згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затв. наказом Держстандарту України № 507 від 17.08.2000р., будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

ОСОБА_1 постійно займається сільськогосподарською діяльністю, має у володінні, користуванні та розпорядженні землі сільськогосподарського призначення. Позивач упродовж 2022 року здійснював виробництво сільськогосподарської продукції. ОСОБА_1 . Відповідачу направлялись документи, що засвідчують провадження ОСОБА_1 сільськогосподарського товаровиробництва .

У зв`язку з викладеним Позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належне йому на праві власності нежитлове приміщення, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень п. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Позивач не погоджуючись із рішеннями звернувся до суду із даним зустрічним позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пп. 14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання. Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у пп. 14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу XIV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ XII «Податок на майно»).

Визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у ст.1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років», під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією. Крім того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції». Так, згідно з абз.2 ст.І Закону України № 575-VI від 23.09.2008р. «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Звідси, поняття «виробники сільськогосподарської продукції» є ширшим поняттям, а тому останнє охоплює собою поняття «сільськогосподарські товаровиробники», яке було наведено в ПК України на момент виникнення спірних правовідносин.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 постійно займається сільськогосподарською діяльністю, має у володінні, користуванні та розпорядженні землі сільськогосподарського призначення. Позивач упродовж 2022 року здійснював виробництво сільськогосподарської продукції. ОСОБА_1 . Відповідачу направлялись документи, що засвідчують провадження ОСОБА_1 сільськогосподарського товаровиробництва.

Позивач ОСОБА_1 підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належне йому на праві власності нежитлове приміщення, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень п.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Так як встановлена п.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для Ті ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Таке правозастосування відповідає практиці Верховного Суду (постанови від 10.04.2020р. у справі № 823/1751/17, від 24.04.2020р. у справі №540/2206/19, від 21.10.2020р. у справі № 520/8580/18, постанови від 23.11.2023р. у справі № 120/1337/21), яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Спірне податкове повідомлення-рішення прийнято позивачем-відповідачем Головним управлінням ДПС у Тернопільській області всупереч вимогам чинного матеріального та процесуального законодавства, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів Позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, Головне управління ДПС в Тернопільській області не надало суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довело правомірності нарахування податкового боргу.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог зустрічного позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.06.2023 №0-1906- НОМЕР_2 на суму 70 752,50 грн., як наслідок, про необхідність відмови у задоволені позову Головного управління ДПС в Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити повністю.

Зустрічний позов задовольнити. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 01.06.2023 р. №0-1906- НОМЕР_2 на суму 70 752,50 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46003, код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

відповідач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.