Справа № 460/10398/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/10398/23 пров. № А/857/1808/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Запотічного І.І., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року, ухвалене суддею Нор У.М у м. Рівне у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 460/10398/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, у якому просив визнати протиправними дії щодо припинення виплати пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, призначеної відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати нарахувати пенсію, починаючи з 01 січня 2023 року, та виплатити недоотримані суми пенсії.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за наявності дійсного посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії (категорія 4), він набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку та 22 листопада 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення №57 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку з 18.11.2022. Однак, в подальшому, після проведення перевірки правильності призначення пенсії, виплату пенсії було припинено, оскільки не підтверджено проживання в зоні станом на 01.01.1993 не менше 4 років. Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 з 18.11.2022 пенсії за віком згідно зі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Чернівецькій області поновити ОСОБА_1 з 18.11.2022 виплату пенсії за віком згідно зі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що після надходження листа Головного управління ПФУ в Рівненській області та проведення перевірки правильності призначення пенсії, Головним управлінням розраховано страховий стаж позивача, який становить 24 роки 1 місяць 8 днів. За доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано до періодів перебування у зоні посиленого радіоекологічного контролю для визначення права при призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону № 796-ХІІ періоди: з 03.08.1987 по 27.02.1989 період навчання в Мирогощанському радгоспі-технікумі (с. Мирогоща Дубенський район Рівненської області не відноситься до забрудненої території); з 25.12.1989 по 24.07.2003 період роботи а управлінні МВС України в Рівненській області, оскільки з записів трудової книжки не вбачається місце проходження служби та потребує уточнення. Відтак вважає, що в діях пенсійного органу по відношенню до позивача не вбачається ознак протиправності, оскільки позивачем не виконані умови призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону № 796-ХІІ.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 25.11.2022 позивачу було прийнято рішення про призначення з 18.11.2022 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 5 років, як потерпілому від Чорнобильської катастрофи, який постійно проживав або постійно працював у зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно п.1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, 04.01.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшов лист з пропозицією щодо перегляду рішення про призначення пенсії.

За результатами перевірки правильності призначення пенсій, зареєстрованих у підсистемі «ЗВЕРНЕННЯ ІКС ПФУ» встановлено, що при винесені рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 безпідставно зараховано для визначення права на зниження пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796 періоди перебування у зоні посиленого радіоекологічного контролю з 30.05.1987 по 01.10.1987, згідно довідки про проживання від 28.01.2022 №83, виданої Старостинським округом №2 (с.Зірне) Березнівської міської ради Рівненського (Березнівського) району Рівненської області, оскільки в період з 03.08.1987 по 27.02.1989 заявник навчався в Мирогощанському радгоспі - технікумі. Зазначений навчальний заклад знаходився в м. Мирогоща Дубенського району Рівненської області, яке не відноситься до забрудненої території. Період перебування з 10.03.1989 по 07.04.1994, згідно довідки про проживання від 28.01.2022 року № 83, виданої Старостинським округом №2 (с.Зірне) Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області, оскільки в трудовій книжці НОМЕР_1 від 28.07.1984 пункт 9 - 10 міститься запис про службу в управлінні МВС України в Рівненській області з 25.12.1989 по 24.07.2003 (без зазначення місця проходження);

- у вкладці "Причетність до ЧАЕС" просили переглянути параметри перебування для потерпілих у зоні посиленого радіоекологічного контролю, видаливши періоди з 30.05.1987 по 01.10.1987, з 10.03.1989 по 07.04.1994, з 08.04.1994 по 31.12.2014 та внести періоди з 30.05.1985 по 02.08.1987, з 10.03.1989 по 24.12.1989, з 25.07.2003 по 31.12.2014.

Таким чином, на виконання листа Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головним управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області переглянуто рішення від 25.11.2022 про призначення пенсії ОСОБА_1 та 17.01.2023 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону №796. Зокрема відповідачем не враховано періоди з 30.05.1987 по 01.10.1987, з 10.03.1989 по 07.04.1994, з 08.04.1994 по 31.12.2014 та враховано періоди з 30.05.1985 по 02.08.1987, з 10.03.1989 по 24.12.1989, з 25.07.2003 по 31.12.2014 (а.с.10).

Позивач, вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку протиправним, звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-ІV (Закон №1058-ІV).

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 796-ХІІ) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (Порядок № 22-1).

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що до заяви про призначення пенсії позивачем було долучено посвідчення потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Тобто, з метою підтвердження права на призначення пенсії на умовах статті 55 Закону № 796-ХІІ особа має подати одночасно з заявою про призначення пенсії, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видану органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Згідно зі статтею 9 Закону №796-ХІІ (в редакції Закону, яка була чинна на момент видачі позивачу посвідчення категорії 4) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частинами третьою-четвертою статті 15 Закону № 796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях.

Відповідно до пункту 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 (Порядок № 501) громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 501, видача посвідчень провадиться: народним депутатам України, керівним і відповідальним працівникам Секретаріату Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Верховного Суду України, Генеральної Прокуратури, Вищого Арбітражного Суду, Кабінету Міністрів, а також керівникам центральних органів державної виконавчої влади, представникам Президента України в областях і містах Києві та Севастополі, працівникам підприємств і організацій, розташованих в зоні відчуження - Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; іншим потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС - Радою Міністрів Республіки Крим, обласним, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання.

Посвідчення видається громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.

Аналіз вищевикладених положень діє підстави суду до висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Закону № 796-ХІІ, є відповідне посвідчення. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.11.2019 у справі № 572/47/17 та від 15.01.2021 у справі № 520/7846/17 та від 21.11.2019 у справі №572/47/17, який враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, Законом № 796-ХІІ та Порядком № 501 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Зі змісту спірного рішення про відмову у призначенні пенсії періоди проживання й роботи позивача зараховані відповідачем, не є спірними, за винятком періоду навчання в Мирощанському радгоспі-технікумі з 03.08.1987 по 27.02.1989, та періоду роботи в Управлінні МВС України в Рівненській області з 25.12.1989 по 24.07.2003.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що наявність у позивача на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії дійсного посвідчення громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 свідчить про те, що Рівненською обласною державною адміністрацією було вже визнано, що період проживання (роботи) позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року становить більше 4 років. Таким чином, період проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 становить більше 4 років, що є необхідною умовою для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями ст.55 Закону № 796-ХІІ.

Доказів скасування чи визнання недійсним посвідчення позивача як громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_2 відповідачем до суду не подано та судом не здобуто.

Крім того, факт проживання та роботи позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю чітко прослідковується із додатково поданих документів.

Так, в період з 30.05.1987 по 01.10.1987, з 10.03.1989 по 07.04.1994 по теперішній час, позивач був зареєстрований та проживав в с.Зірне, Березнівського району, що підтверджується довідкою Березнівської міської ради №83 від 28.01.2022.

Крім того, в період з 07.04.1994 був зареєстрований та проживав в смт Степань, Сарненського району, що підтверджується довідкою Степанської селищної ради №185 від 08.02.2022.

Село Зірне та смт Степань Рівненської області згідно з Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 до 31.12.2014 було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю (ІV категорія) внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивачем пенсійному органу надано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), так і довідки про проживання на відповідній території у спірні періоди, видані органами місцевого самоврядування, відтак, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має право на зниження пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-ІV, .

Отже, підстав для неприйняття до уваги вказаних довідок та неврахування зазначених періодів проживання позивача на території зони посиленого радіологічного контролю при розгляді заяви про призначення йому пенсії у відповідача не було.

Так, Конституційний Суд України у Рішенні від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 наголосив на недопустимості скасування окремих пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зазначивши, що "відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обов`язком держави. Одним із тяжких наслідків аварії на ЧАЕС стала втрата здоров`я громадянами. Законами України таких громадян віднесено до відповідних категорій, вони потребують відновлення втраченого здоров`я, постійної медичної допомоги та соціального захисту з боку держави".

У Рішенні від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 Конституційний Суд України також звернув увагу на засадничий характер обов`язку держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та на необхідність виокремлення категорії громадян України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і потребують додаткових гарантій соціального захисту у зв`язку з надзвичайними масштабами вказаної катастрофи та її наслідків. Такі гарантії, пільги та компенсації є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку. Пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України. Приписи статті 3 Конституції України, згідно з якими держава відповідає перед людиною за свою діяльність (частина друга), зобов`язують державу обґрунтовувати зміну законодавчого регулювання, зокрема, у питаннях обсягу пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом № 796-XII.

Статтею 11 Закону № 796-XII передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно пунктом 4 частини першої статті 14 Закону № 796-ХІІ категорія 4 особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюється особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Тобто, як встановлено з матеріалів справи, до 01.01.1993 позивач протягом 4 років постійно проживав у зоні посиленого радіоекологічного контролю, позивачу надано статус потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи і за правилами статті 55 Закону №796-XII він має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах уже висловлював Верховний Суд, зокрема у справах №287/42/17-а (постанова від 12.04.2019), №572/1921/17 (постанова від 30.09.2020), №283/2537/16-а (постанова від 31.01.2019), №287/25/17-а (постанова від 23.01.2019).

Також з наявних у матеріалів справи слідує, що на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (18.11.2022) позивач досягнув 55 - річного віку.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше не менше 29 років з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

За наслідками розгляду цієї справи судом визнано за позивачем право на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ на 5 років.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що прийняте пенсійним органом 17.01.2023 рішення № 5 про відмову у призначенні пенсії на заявлених позивачем умовах не відповідає визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям правомірності, що має наслідком його скасування,

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права позивача є визначення Головному управлінню Пенсійного фонду України Чернівецькій області зобов`язання поновити ОСОБА_1 з 18.11.2022 виплату пенсії за віком згідно зі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову позивачем не оскаржено, а тому апеляційному перегляду в цій частині не підлягає.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягають.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі № 460/10398/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді І. І. Запотічний
Р. Б. Хобор