Справа № 620/9788/23
Суддя: Василь НЕПОЧАТИХ
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року Чернігів Справа № 620/9788/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати у повному обсязі податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області :

- від 19.01.2021 № 0, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 267035,00 грн.;

- від 19.01.2021 № 0, яким ФОП ОСОБА_1 зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 19349,00 грн.;

- від 19.01.2021 № 0, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в загальній сумі 110214,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що висновки, викладені в акті перевірки від 20.11.2020 № 1109/07/ не відповідають дійсності, оскільки ФОП ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду надано послуги по міжнародному перевезенню вантажів на загальну суму 1068142,00 грн. тому позивач мав право на підставі підпункту «а» підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України усі операції з постачання таких послуг оподатковувати за нульовою ставкою. Зазначає, що наявність відповідної ліцензії на їх здійснення не впливає на застосування нульової ставки податку, оскільки відповідно до приписів статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є певні господарські операції, а не право особи на їх здійснення. Стверджує, що придбане у ТОВ «Агро Флора» дизельне паливо було використано ФОП ОСОБА_1 у власній господарській діяльності з метою заправки транспортних засобів, якими виконувались перевезення вантажів та на підставі довідки розрахунку по списанню ПММ це дизельне паливо було повністю списане. Тому зменшення відповідачем, з посиланням на підпункт «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість позивача на суму 19349,00 грн. відбулося незаконно. Також позивач вказує, що на кожне виконане ним міжнародне перевезення вантажів, вказане у Акті перевірки ним було складено в електронній формі відповідні податкові накладні, із зазначенням у них нульової ставки ПДВ, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних у строки, встановлені в статтею 201 Податкового кодексу України, що свідчить про дотримання ним приписів цієї норми чинного законодавства України.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 складено акт від 20.11.2020 № 1109/07/. Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 292.1 статті 292, пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 занижений обсяг виручки за 1 квартал 2019 року на суму 33097,37 грн., в результаті чого донараховано єдиного податку за 1 квартал 2019 року в сумі 992,92 грн. Також в акті перевірки встановлено, що за перевіряємий період ФОП ОСОБА_1 при здійсненні міжнародних перевезень вантажів декларувала пільгові операції з ПДВ на загальну суму 1067962,00 грн. (рядок 3 «Операції, що оподатковуються за « 0» ставкою). При цьому згідно з інформацією, розміщеною на сайті Державної служби України з безпеки на транспорті щодо дійсних ліцензій на право здійснення міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями, відсутні відомості щодо отримання ліцензії на право здійснення такої діяльності та інших дозвільних документів. Інших підтверджуючих документів щодо факту здійснення операцій, що оподатковуються за нульовою ставкою, за 2018-2019 роки на суму наданих послуг з перевезення вантажу 1068142,00 грн. ФОП ОСОБА_2 не надано.

В ході перевірки, на підставі наданих підприємцем документів та податкових накладних, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу податкового кредиту, згідно податкової накладної № 1 від 04.01.2019 на загальну суму 96744,00 грн., в тому числі ПДВ 19348,80 грн., були віднесені товаро-матеріальні цінності. Акт на списання дизельного палива та довідки розрахунки по списанню ПММ за січень 2019 року, згідно податкової накладної № 1 від 04.01.2019, на загальну суму 96744,00 грн. з ПДВ 19348,80 грн. до перевірки надано не було.

Зазначає, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум ПДВ до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами. Витрати на придбання товарів та/або послуг, здійснені без мети їх використання у господарській діяльності, або придбання таких товарів та/або послуг поза межами господарської платника податків не дають права на належні врахування податкового кредиту у податковому обліку. Отже, ФОП ОСОБА_1 завищено суму податкового кредиту, що мав вплив на формування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду за рахунок віднесення до складу податкового кредиту ПДВ з вартості придбання палива.

Враховуючи зазначене, ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 198.1, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України внаслідок чого встановлено завищення суми від`ємного значення, зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму податку на додану вартість 19349,00 грн. Крім того, в акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України не складено та не зареєстровано податкові накладні.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 07.09.2018 була зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 2, а.с. 48-49).

ФОП ОСОБА_1 була включена до реєстру платників податку на додану вартість з 01.10.2018 по 27.02.2019.

На підставі поданої заяви про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності та відповідно до пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України з 07.09.2018 по 30.09.2018 ФОП ОСОБА_1 була віднесена до 3 групи платників єдиного податку за ставкою 5% та з 01.10.2018 була віднесена до 3 групи платників єдиного податку за ставкою 3%. ФОП ОСОБА_1 виключено з реєстру платників єдиного податку 27.02.2019.

За КВЕД ФОП ОСОБА_1 визначено види діяльності - 49.41 - вантажний автомобільний транспорт (основна). В рамках здійснення даного виду діяльності позивачем виконувались внутрішні та міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Представниками Головного управління ДПС в Чернігівській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 07.09.2018 по 27.02.2019, за результатами якої складений акт перевірки від 20.11.2020 № 1109/07/ (т. 1, а.с. 55-86).

На підставі акту перевірки від 20.11.2020 № 1109/07/ Головне управління ДПС у Чернігівській області прийняло наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 19.01.2021 № 0, яким за порушення пункту 187.1 статті 187, підпункту «а» підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195, пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 267035,00 грн., у тому числі 213628,00 грн. за податковими зобов`язаннями, та 53407,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- від 19.01.2021 № 0, яким за порушення абзацу «г» підпункту 198.5 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 19349,00 грн.;

- від 19.01.2021 № 0, яким у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 213628,00 грн. до позивача застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 106814,00 грн., а податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 96744,00 грн. до позивача застосовано штраф в розмірі 5%, але не більше 3400,00 грн., у сумі 3400,00 грн., а всього загальна сума штрафу становить 110214,00 грн. (т.1, а.с. 50-54)

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, однак рішенням ДПС України від 30.03.2023 № 7885/6/99-00-06-01-04-06 скаргу залишено без задоволення (т. 2, а.с. 34-41).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 292.1 статті 292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначений пунктом 292.3 цієї статті.

Згідно пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України відсоткова ставка єдиного податку для платника третьої групи встановлюється в розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати ПДВ згідно з цим Кодексом, 2) 5 відсотків: доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Підпунктом 292.9 статті 292 Податкового кодексу України передбачено, що доходи фізичної особи - платника єдиного податку, отримані в результаті провадження господарської діяльності та оподатковані згідно з цією главою, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, визначеного відповідно до розділу IV цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання і товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Згідно пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: а) 20 відсотків; б) 0 відсотків.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається і сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

За приписами пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За встановленими обставинами та підтверджується матеріалами справи ФОП ОСОБА_1 за КВЕД визначено вид діяльності - 49.41 «вантажний автомобільний транспорт». З 07.09.2018 по 27.02.2019 ФОП ОСОБА_1 перебувала на податковому обліку в Прилуцькій ОДПІ, з 07.09.2018 по 30.09.2018 була віднесена до 3 групи платників єдиного податку за ставкою 5%, з 01.10.2018 була віднесена до 3 групи платників єдиного податку за ставкою 3%, а з 01.10.2018 по 27.02.2019 була включена до реєстру платників податку на додану вартість.

За приписами статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, міжнародними перевезеннями пасажирів і вантажів є перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

Пунктом 1 статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Згідно частини першої пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; ґ) виключено; д) виключено; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до абзацу «а» підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України операції з міжнародного перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом оподатковуються за нульовою ставкою.

При цьому, міжнародним перевезенням вважається перевезення, що здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

Статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Тобто, нульова ставка ПДВ, визначена підпунктом 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України, застосовується до операцій з постачання послуг з міжнародного перевезення вантажів по всьому маршруту перевезення вантажів в цілому, без поділу його на відрізки в межах митної території України та поза межами митної території України, за умови, що таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

Як слідує з акту перевірки перевезення вантажів на загальну суму 1068142,00 грн., були міжнародними, що визнається, як платником податків, так і податковим органом, і кожне з цих перевезень оформлене єдиним міжнародним перевізним документом, яким є міжнародна автомобільна накладна (CMR).

За таких обставин, позивач мав право оподатковувати їх за нульовою ставкою ПДВ відповідно до підпункту «а» підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України, оскільки будь-якої іншої ставки ПДВ для оподаткування операцій з міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом законодавством України не передбачено.

Посилання відповідача, що позивач здійснював міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями без отримання відповідної ліцензії, суд не приймає до уваги в зв`язку з необґрунтованістю, оскільки відповідачем не наведено норми чинного законодавства України, яка за виконання міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом без наявності у особи на цей вид перевезень відповідної ліцензії забороняє при оподаткуванні таких операцій використовувати нульову ставку ПДВ.

Крім того, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії спеціальним законодавчим актом у галузі ліцензування передбачено спеціальну адміністративну відповідальність, але такою відповідальністю не є зміна ставки податку на додану вартість з нульової на основну.

У зв`язку із викладеним, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.01.2021 № 0 не відповідає наведеним нормам чинного законодавства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 19.01.2021 № 0 суд зазначає наступне.

10.10.2018 між ТОВ «Агро Флора» (як постачальником) та ФОП ОСОБА_3 (як покупцем) було укладено договір поставки паливно-мастильних матеріалів № 11, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти й оплатити поставлені паливно-мастильні матеріали, в тому числі масла автомобільні (т. 1, а.с. 231-236).

В січні 2019 року на виконання даного договору ТОВ «Агро Флора» поставило ФОП ОСОБА_1 паливо дизельне ЄВРО СОРТ Е клас К5 (ДТ-Е-К5) в кількості 4640,00 л. за ціною 20,85 грн. без ПДВ за 1 л. на загальну суму 96744,00 грн., ПДВ 19348,80 грн., всього з ПДВ 116092,80 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1 від 04.01.2019, ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 1 від 04.01.2019 (т. 1, а.с. 237, 238).

Дизельне паливо було використано ФОП ОСОБА_1 у власній господарській діяльності з метою заправки транспортних засобів, якими виконувались перевезення вантажів та на підставі довідки розрахунку по списанню ПММ дизельне паливо було повністю списане (т. 1, а.с. 239).

В силу вимог пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у дому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є Господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, оскільки в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку дизельне паливо загальною вартістю без ПДВ 96774,00 грн. не використовувалось, а було використано позивачем в межах власної господарської діяльності з перевезень вантажів і будь-які докази протилежного відсутні, зменшення відповідачем розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість позивача на суму 19349,00 грн., з посиланням на підпункт «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, також відбулося протиправно.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 19.01.2021 № 0 суд зазначає наступне.

Так, з вказаного податкового повідомлення-рішення слідує, що за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України, згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на суму ПДВ 213628,00 грн. податковий орган застосував до ФОП ОСОБА_1 штраф в загальному розмірі 110214,00 грн., у тому числі у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 213628,00 грн. застосував до позивача штраф в розмірі 50% у сумі 106814,00 грн., а податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 96744,00 грн. - застосував до позивача штраф в розмірі 5%, але не більше 3400,00 грн., у сумі 3400,00 грн.

Згідно пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається утримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з достачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Оскільки, операції з міжнародних перевезень вантажів мають оподатковуватися за нульовою ставкою ПДВ, а на податкові накладні складені для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою, дія пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України не поширюється, застосування до позивача штрафу, передбаченого цією нормою, є протиправним, оскільки заниження податку на додану вартість на суму 213628,00 грн. позивачем не допускалось.

Також відповідачем у відзиві не зазначено які саме податкові накладні, по яким операціям і коли позивачем не було складено та/або зареєстровано з порушенням граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України.

Отже, враховуючи, що зроблені відповідачем в межах перевірки висновки є безпідставним та суперечить податковому законодавству, тому податкові повідомлення-рішення від 19.01.2021 № 0 та від 19.01.2021 № 0 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частин четвертої та п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу частин шостої, сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За приписами частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на суму 10 000,00 грн. позивачем надані суду: договір про надання правової допомоги від 05.06.2023, акт прийому-передачі виконаних робіт для підтвердження розміру оплати послуг адвоката (гонорару) згідно договору про надання правової допомоги від 02.10.2023, квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 02.10.2023, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СВ № 1060139 (т. 1, а.с. 39, т. 2, а.с. 77-78, 80, 81).

Відповідно до наданих суду документів, всього виконано роботи на суму 10000,00 грн.

Враховуючи складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціну позову, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Крім того, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на сплату судового збору в сумі 3965,98 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3965,98 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.01.2021 № 0, від 19.01.2021 № 0, від 19.01.2021 № 0.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3965,98 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.10.2024.

Суддя Василь НЕПОЧАТИХ