Справа № 420/8702/24
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8702/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 11.11.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: з 03.01.2023 року по 05.07.2023 року із розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу лікування та включаючи період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, а саме: з 24.03.2023 року по 05.05.2023 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу перебування у відпустці, з врахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 11.11.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: з 03.01.2023 року по 05.07.2023 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування та включаючи період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, а саме: з 24.03.2023 року по 05.05.2023 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу перебування у відпустці, з урахуванням проведених виплат за ці періоди, з врахуванням раніше виплачених сум; стягнення з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11 листопада 2022 року при виконанні бойового завдання у складі військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ним було отримано травму під час артилерійського обстрілу збройних сил Російської Федераціїї в населеному пункті Верхньокам`янське, Бахмутського району, Донецької області. Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 4151 від 20.07.2023 року встановлено, що: «солдат ОСОБА_1 11.11.2022 року одержав (ла) Акубаротравма. Вогнепальне осколкове поранення правої кисті. За обставин: поранення було отримано 11.11.2022 року підчас відбиття збройного нападу, захисту Батьківщини в населеному пункті Верхньокам`янське, Донецької області, артилерійського обстрілу збройних сил Російської Федераціїї. Поранення вважається таким, що сталося під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини від нападу збройних сил Російської Федерації на території України в населеному пункті Верхньокам`янське Донецької області та не пов`язано з вчиненням злочину та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. В подальшому проходив лікування. Проте відповідачем протиправно не було виплачено належної додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168. Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 4151 від 20.07.2023 року, отже, підтверджена перша умова (поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язано із захистом Батьківщини) для виплати йому додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень. Перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення підтверджується відповідними виписками із медичних карт стаціонарного хворого. Таким чином, наявна друга умова для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 03.01.2023 року по 05.07.2023 року. З огляду на викладене, він має право на отримання додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 11.11.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого з 03.01.2023 року по 05.07.2023 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування. Також, факт надання відпустки за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК № 168 від 21.03.2023 року в період з 24.03.2023 року по 07.09.2023 року (06.05.2023 року в період перебування у відпустці було госпіталізовано на стаціонарне лікування в КНП Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради) підтверджую відпускним квитком № 1840 від 24.03.2023 року, виданим та підписаним командиром військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, скріпленим гербовою печаткою частини. Таким чином він право на отримання додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану» за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, а саме: з 24.03.2023 року по 05.05.2023 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу перебування у відпустці.

Від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що необхідна умова для додаткової винагороди безперервне стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я. Безперервне лікування бойового травмування, яке було отримано позивачем 11.11.2022, закінчилося 14.11.2022, про що зазначено у наказі № 317 від 12.11.2022 про направлення до шпиталю та у наказі № 333 від 28.11.2022 про повернення позивача зі шпиталю військової частини НОМЕР_2 з 14.11.2022. Після завершення лікування у військовій частини НОМЕР_2 14.11.2022, позивача не було спрямовано до іншого лікувального закладу та було виписано. Позивач повернувся до військової частини, приступив до виконання службових обов`язків, а вже потім його було направлено на лікування, пов`язане з загальним захворюванням, не пов`язаним з отриманим пораненням. Згідно з рапортами командира та на підставі відповідних наказів, позивач отримав додаткову винагороду, що підтверджується карткою особливого рахунку. Крім того, позивач не має права на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 тисяч гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період 03.01.2023 по 05.07.2023, передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». При цьому, враховуючи, що позовні вимоги позивача щодо отримання додаткової винагороди безпідставні та необґрунтовані, відповідно, безпідставні та незаконні і вимоги стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що посилання відповідача, на безперервне стаціонарне лікування, як обов`язкову підставу для нарахування та виплату додаткової винагороди за період лікування, після отриманого поранення й перебування у відпустках за станом здоров`я у зв`язку з тяжким пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 11.11.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого з 03.01.2023 року по 05.07.2023 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування, є такими, що не знайшли свого підтвердження. При цьому, з березня 2023 року по виключення зі списків особового складу, 14.10.2023 року, жодного разу йому не була нарахована та виплачена додаткова винагорода, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану».

Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 31 травня 2024 року витребувано від Військової частини НОМЕР_1 інформацію та належним чином завірені копії документів щодо надходження до Військової частини НОМЕР_1 від Військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії закладів охорони здоров`я (установ) медичного висновку про ступінь важкості поранення ОСОБА_1 для прийняття щодо надання відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки, інформацію та копії документів щодо видачі чи причин не видачі Військовою частиною НОМЕР_1 наказу про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень на підставі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.07.2023 року № 4151, інформацію та належним чином завірені копії документів, які слугували підставою для видачі наказів № 11 від 11.01.2023 року, № 13 від 13.01.2023 року в частині, що стосується ОСОБА_1 , а також інформацію та належним чином завірені копії документів, які слугували підставою для видачі на ім`я ОСОБА_1 відпускного квитка від 24.03.2023 року № 1840 про звільнення у відпустку за станом здоров`я, та зупинено провадження по справі для одержання витребуваних документів.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року поновлено провадження по справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2022 року № 225 ОСОБА_1 з 12.08.2022 року зарахований до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 26).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2023 року № 289 ОСОБА_1 з 14.10.2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення з 15.10.2023 року (а.с. 79).

Вважаючи протиправною допущену бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 11.11.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: з 03.01.2023 року по 05.07.2023 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування та включаючи період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, а саме: з 24.03.2023 року по 05.05.2023 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу перебування у відпустці, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168).

Приписами пункту 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 2-1 постанови № 168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.0.2022 р. № 168 Міністром оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 №912/а/29.

Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Згідно п. 7 Окремого доручення у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу щодо виплат додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).

У Довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму. каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн. за час цієї відпустки.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, який доповнено новим розділом згідно з Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023, що застосовується з 01 лютого 2023 року (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 8 розділу XXXIV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини.

Відповідно до п. 10 розділу XXXIV Порядку № 260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно п. 11 розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Відповідно до п. 12 розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Таким чином, з аналізу вищевикладеного слідує, що постановою №168 та Окремим доручення, Порядком № 260 встановлені наступні умови, необхідні для виплати винагороди в розмірі 100000 грн., за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: за періоди перебування на стаціонарному лікуванні: - пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; - факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. До таких періодів зараховується час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого. За періоди перебування у відпустці для лікування - після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2022 року № 225 ОСОБА_1 з 12.08.2022 року зарахований до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 26).

12 листопада 2022 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 317 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув з 11.11.2022 року (а.с. 89).

21 листопада 2022 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 326 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у шпиталь до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) з 22.11.2022 року (а.с. 88).

В період з 24.11.2022 року по 02.12.2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, з основним діагнозом - геморой з іншими ускладненнями (а.с. 30-31).

28 листопада 2022 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 333 ОСОБА_1 вважається таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків зі шпиталю 14.11.2022 року (а.с. 87).

11 січня 2023 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 11 ОСОБА_1 з 10.01.2023 року увільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманням поранення або хворобою, отриманою в особливий період (а.с. 86).

24 березня 2023 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 83 ОСОБА_1 вважається таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків зі шпиталю 23.03.2023 року (а.с. 84)

З 03.01.2023 по 21.03.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з повним діагнозом стан після МВТ (11.11.22), ЗЧМТ, струс мозку, акубаротравма. Посттравматична енцефалопатія 2 ст., цефалгічний, вестибуло-атактичний та астено-невротичний синдром, мікрознаки ураження ЦНС, гіпертензивно-лікворний синдром. Часті генералізовані судомні напади за анамнезом, генералізована епілепсія структурної етіології, останній напад (03.01.23, 12.01.23, 20.02.23). Висновок ВЛК: враховуючи необхідність подальшої реабілітації рекомендовано відпустку на 45 календарних днів за наглядом військового медика (а.с. 33-34).

21 березня 2023 року згідно довідки № 168 проведено медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 , діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок, (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після МВТ (11.11.22), ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравма. Посттравматична енцефалопатія 2 ст., цефалічний, вести було-атактичний та астено-невротичний синдром, мікрознаки ураження ЦНС, гіпертензивно-лікворний синдром. Часті генералізовані судомні напади за анамнезом, генералізована епілепсія структурної етіології, останній напад (03.01.23, 12.01.23, 20.02.23). Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розлад хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 45 календарних днів (а.с. 35).

Згідно відпускного квитка від 24.03.2023 року № 1840, виданого Військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнений у відпустку за станом здоров`я терміном на 45 діб з 24.03.2023 року по 07.05.2023 року (а.с. 40).

З 06.05.2023 року по 29.06.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з повним діагнозом стан після МВТ (11.11.22), ЗЧМТ, струс мозку, акубаротравма. Посттравматична енцефалопатія 2 ст., цефалгічний, вестибуло-атактичний та астено-невротичний синдром, мікрознаки ураження ЦНС, гіпертензивно-лікворний синдром. Часті генералізовані судомні напади за анамнезом, генералізована епілепсія структурної етіології. Рекомендовано: з`явитися за місцем перебування протягом доби (а.с. 36-37).

З 30.06.2023 року по 05.07.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з повним діагнозом стан після МВТ (11.11.22), ЗЧМТ, струс мозку, акубаротравма. Посттравматична енцефалопатія 2 ст., цефалгічний, вестибуло-атактичний та астено-невротичний синдром, мікрознаки ураження ЦНС, гіпертензивно-лікворний синдром. Часті генералізовані судомні напади за анамнезом, генералізована епілепсія структурної етіології, стан після судомного нападу від 30.06.2023 р. (а.с. 38-39).

При цьому, згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 4151 від 20 липня 2023 року виданої військовою частиною НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , солдат ОСОБА_1 11.11.2022 року одержав: Акубаротравма. Вогнепальне осколкове дотичне поранення правої кисті. За обставин: 11.11.2022 року під час відбиття збройного нападу, захисту Батьківщини в населеному пункті Верхньокам`янське, Донецької області, артилерійського обстрілу збройних сил Російської Федерації. Вважати поранення солдата ОСОБА_2 таким, що сталось під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини під час нападу збройних сил Російської Федерації на території України в населеному пункті Верхньокам`янське, Донецької області та не пов`язане із вчиненням злочину, та не є наслідком дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Під час бойових дій солдат ОСОБА_3 перебував в засобах індивідуального захисту, а саме шоломі кевларовому та бронежилеті (а.с. 41).

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 27.07.2023 року № 8977, виданої на ім`я ОСОБА_1 , діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): наслідки МВТ (11.11.2022) зі стійким цефілгічним, вестибуло-атактичним синдромом; вогнепальне осколкове дотичне поранення м`яких тканин правої кисті, у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців та посттравматичної епілепсії з нечастими генералізованими тоніко-клонічними нападами (12.01.2023; 20.02.2023; 30.06.2023) без порушення психіки. Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 року № 370 травма тяжкого ступеню. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Довідка про обставини травми № 4151 від 20.07.2023 р. видана командиром в/ч НОМЕР_1 . На підставі статті 75б графи ІІ Розладу хвороб обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у ДШВ; плавскладі, морській піхоті, спец спорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с. 42).

Таким чином, з аналізу вищевикладеного слідує, що в період з 03.01.2023 року по 21.03.2023 року, з 06.05.2023 року по 29.06.2023 року та в період з 30.06.2023 року по 05.07.2023 року позивач ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з отриманим 11.11.2022 року пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а в період з 24.03.2023 року по 05.05.2023 року - перебував у відпустці для лікування - після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

В той же час, посилання представника відповідача на те, що необхідна умова для додаткової винагороди безперервне стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, суд вважає неспроможними, оскільки Постанова №168, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин, не містить жодних посилань на обов`язковість безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні/відпустці для лікування після тяжкого поранення. Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Норми п.1-2 Постанови №168, не містять застереження щодо необхідності перебувати на безперервному лікуванні для отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн., а також загалом передбачають виплату додаткової винагороди для осіб під час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 03.01.2023 року по 21.03.2023 року, з 06.05.2023 року по 29.06.2023 року, з 30.06.2023 року по 05.07.2023 року, з 24.03.2023 року по 05.05.2023 року, а тому наявні підстави для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 03.01.2023 року по 21.03.2023 року, з 06.05.2023 року по 29.06.2023 року, з 30.06.2023 року по 05.07.2023 року, з 24.03.2023 року по 05.05.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Крім того позивач просить суд стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

Згідно ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому з`ясовується, чим підтверджено факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, позивачем не зазначено жодних обґрунтованих обставин на підтвердження заподіяння відповідачем моральної шкоди та не доведено факту заподіяння йому моральних та фізичних страждань, а отже не підтверджено наявність причинного зв`язку між заявленою моральною шкодою з невиплатою відповідачем додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 03.01.2023 року по 21.03.2023 року, з 06.05.2023 року по 29.06.2023 року, з 30.06.2023 року по 05.07.2023 року, з 24.03.2023 року по 05.05.2023 року; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 03.01.2023 року по 21.03.2023 року, з 06.05.2023 року по 29.06.2023 року, з 30.06.2023 року по 05.07.2023 року, з 24.03.2023 року по 05.05.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 03.01.2023 року по 21.03.2023 року, з 06.05.2023 року по 29.06.2023 року, з 30.06.2023 року по 05.07.2023 року, з 24.03.2023 року по 05.05.2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 03.01.2023 року по 21.03.2023 року, з 06.05.2023 року по 29.06.2023 року, з 30.06.2023 року по 05.07.2023 року, з 24.03.2023 року по 05.05.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук