Справа № 580/7193/24
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року справа № 580/7193/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказів та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:

- визнати бездіяльність НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо не звільнення громадянина України ОСОБА_1 з військової служби в зв`язку з закінченням строку Контракту, що був укладений на підставі наказу від 01.06.2023 за 768-ос і набрав чинності 01.08.2023, та його небажанням продовжувати військову службу на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» протиправною;

- визнати протиправним та скасувати наказ голови Державної прикордонної служби України від 17.05.2024 року №857-ос в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ голови Державної прикордонної служби України від 21.05.2024 року №876-ос в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- зобов`язати НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України звільнити громадянина України ОСОБА_1 з військової, служби в зв`язку з закінченням строку Контракту, що був укладений на підставі наказу від 01.06.2023 за 768-ос і набрав чинності 01.08.2023, та його небажанням продовжувати військову службу на підставі, підпункту «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 від 29.07.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 12.05.2023 позивач підписав контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на строк його дії до 31.07.2024, однак враховуючи, що позивач не висловив бажання продовжувати надалі військову службу (про що подав рапорт від 21.06.2024), тому вважає, що військова частина НОМЕР_2 зобов`язана прийняти рішення (наказ) про звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту ж пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а спірні накази підлягають до скасування.

Відповідач адміністрація Державної прикордонної служби України подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, що станом на 21.05.2024, тобто на день видання наказу Голови Держприкордонслужби від 21.05.2024 №876-ОС про продовження ОСОБА_1 військової служби на період дії воєнного стану (витяг з наказу додається), норми Закону №2232-XI з моменту оголошення мобілізації та з моменту введення воєнного стану, не передбачали можливості продовження військової служби особам офіцерського складу за новими контрактами на строки, визначені частиною 4 статті 23, при цьому ці правові норми чітко визначали, що в цей період дія контракту продовжується понад встановлені строки виключно до оголошення демобілізації.

Згідно з наказом Голови Державної прикордонної служби України від 21.05.2024 №876-ОС ОСОБА_1 продовжено військову службу з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації.

Для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, строк якого закінчився, під час проведення мобілізації, а також дії воєнного стану продовження військової служби за новими контрактами на строки, визначені частиною 4 статті 23 цього Закону, тобто, у випадку з ОСОБА_1 - на строк 1 рік, не передбачено.

З метою приведення у відповідність з вищевказаними нормами законодавства наказу Голови Держприкордонслужби від 18.06.2024 №633-ОС про продовження військової служби на посадах офіцерського складу ОСОБА_1 , наказом Голови Державної прикордонної служби України від 21.05.2024 №876-ОС внесено відповідні зміни до наказу від 01.06.2023 №768-ОС, згідно з якими:

дію укладеного з ОСОБА_1 контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб офіцерського складу продовжено понад встановлені строки - на період дії воєнного стану.

На підставі наведеного відповідач вважає, що оскаржуваний наказ Голови Державної прикордонної служби України від 21.05.2024 №876-ОС повністю відповідає вищезазначеним нормам законодавства і тому є законним та правомірним.

За твердженням відповідача, підпункт «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ (в редакції Закону України від 11.04.2024 №3633-ІХ) стосується виключно тільки тих осіб, які прийняті на військову службу за контрактом під час дії воєнного стану і з яким вперше укладений такий контракт. Позивач - ОСОБА_1 до таких осіб не належить, оскільки вперше з ним укладений контракт ще у 1998 році.

На думку відповідача, вимоги позивача про скасування наказу від 17.05.2024 №857-ос в частині, що його стосується слід вважати нікчемним, оскільки в даному наказі інформація щодо ОСОБА_1 відсутня.

Відповідач військова частина НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, що позивач подав два рапорти: 03.05.2024 про продовження дії контракту на один рік та рапорт від 21.06.2024, яким просив звільнити з військової служби за закінченням строку контракту та просив попередній рапорт від 03.05.2024 залишити без реалізації.

За твердженням відповідача станом на дату подачі другого рапорту від 21.06.2024 строк дії контракту вже продовжено наказом голови Державної прикордонної служби України від 21.05.2024 року №876-ос, тобто рапорт від 03.05.2024 реалізовано, тому відсутні підстави для скасування наказів та звільнення позивача з військової служби.

Також відповідач наголосив, що позивач має військове звання «підполковник», тому у начальника військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) відсутні повноваження, згідно норм п. 270 Положення про проходження громадянами України військової служби в державній прикордонній службі України, затвердженого Указом президента України від 29.12.200 №1115/2009, щодо звільнення позивача з військової служби, так як повноваження начальника військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення військовослужбовців з військової служби обмежені не вище військового звання «майор», а повноваження на звільнення позивача з військової служби має виключно голова Держприкордонслужби.

З урахуванням зазначеного відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, наказом начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 16.02.2023 № 10-ОС «Про особовий склад» зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення підполковника ОСОБА_1 (П НОМЕР_3 ), призначеного наказом Голови Державної прикордонної служби України від 15.02.2023 № 192-ОС на посаду першого заступника коменданта - начальника штабу четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ), який прибув для подальшого проходження військової служби з Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького 16 лютого 2023 року. Підстава: наказ Голови Державної прикордонної служби України від 15.02.2023 № 192-ОС, припис військової частини НОМЕР_4 від 15.02.2023 № 20.

Згідно наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.06.2023 № 353-ОС «Про особовий склад» призначено підполковника ОСОБА_1 (П-003605), на посаду начальника групи організації повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу, який перебуває у розпорядженні начальника загону. Вважати таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 20 червня 2023 року.

Між ОСОБА_1 та Державною прикордонною службою України, в особі голови Державної прикордонної служби України генерала-майора ОСОБА_3 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб офіцерського складу строком на 1 рік з 1 серпня 2023 року по 31 липня 2024 року.

Позивач подав на ім`я заступника начальника штабу начальника відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності полковника ОСОБА_4 рапорт №04.3/24174/24-Вн від 03.05.2024 в якому просив у зв`язку із закінченням 31 липня 2024 року терміну дії контракту продовжити йому військову службу за новим контрактом, терміном на 1 (один) рік.

На виконання вимог позивача викладених в рапорті наказом Голови Державної прикордонної служби України від 21.05.2024 № 876-ОС внесено зміни до наказів Голови Державної прикордонної служби України «Про особовий склад»: пункт наказу Голови Державної прикордонної служби України від 01.06.2023 № 768-ОС щодо продовження військової служби за новим контрактом викласти в такій редакції: «Продовжити дію контракту понад встановлені строки: по НОМЕР_1 мобільному прикордонному загону Державної прикордонної служби України підполковнику ОСОБА_1 (П-003605), першому заступнику коменданта - начальнику штабу четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ), з 01 серпня 2023 року на період дії воєнного стану.». Підстава: Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), затверджений Законом України № 2102- ІХ від 24.02.2022.

Позивач подав на ім`я заступника начальника штабу начальника відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності полковника ОСОБА_4 рапорт №04.3/34017/24-Вн від 21.06.2024 згідно якого просив звільнити його з військової служби в зв`язку з закінченням строку контракту, що був укладений на підставі наказу від 01.06.2023 за № 768-ос і набрав чинності 01.08.2023, та його небажанням продовжувати військову службу на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». При цьому, у зв`язку зі змінами особистих обставин просив залишити без реалізації свій попередній рапорт №04.3/24174/24-Вн від 03.05.2024 про укладання нового контракту терміном на 1 (один) рік.

Листом начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону №08/34533/24-Вн від 24.06.2024 повідомлено позивачу, що рапорт від 21.06.2024 №04.3/34017/24-Вн розглянутий та проінформовано, що наказом Голови Державної прикордонної служби України від 21.05.2024 № 876-ос внесено зміни до наказів Голови Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» та пункт наказу Голови Державної прикордонної служби України від 01.06.2023 № 768-ос щодо продовження військової служби за новим контрактом викладено в такій редакції: «Продовжити дію контракту понад встановлені строки: по НОМЕР_1 мобільному прикордонному загону Державної прикордонної служби України підполковнику ОСОБА_1 (П-003605), першому заступнику коменданта - начальнику штабу четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ), з 01 серпня 2023 року на період дії воєнного стану.». Підстава: Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), затверджений Законом України № 2102- ІХ від 24.02.2022. На підставі наведеного в листі повідомлено, що підстави для звільнення позивача у запас відсутні.

Вважаючи, що відповідачі не вчинили належних дій для звільнення позивача зі служби, останній звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що частинами першою, другою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у частині п`ятій якої наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом.

Відповідно до підпункту «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.

У відповідності до п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону №2232-ХІІ, в редакції чинній на дату звернення позивача з рапортом від 21.06.2024, під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки:

з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону;

з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

З аналізу вищенаведених вимог Закону №2232-ХІІ вбачається, що військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби за контрактом, який укладено під час дії воєнного стану, у разі закінчення строку дії контракту, якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу. Тобто, оголошення в Україні воєнного стану не перешкоджає звільненню військовослужбовця у зв`язку з закінченням дії контракту.

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, в Україні введено воєнний стан, а також Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 оголошено проведення загальної мобілізації. Станом на час виникнення спірних правовідносин та розгляду цієї справи по суті, в Україні діє воєнний стан та загальна мобілізація.

Суд звертає увагу, що станом на 03.05.2024 в розпорядженні Адміністрації Державної прикордонної служби України існував лише один рапорт позивача від 03.05.2024, в якому останній висловив бажання продовжувати військову службу, тому головою Адміністрації Державної прикордонної служби України обґрунтовано та на законних підставах прийнято наказ №876-ОС від 21.05.2024, яким фактично продовжено дію контракту позивача про проходження військової служби, шляхом внесення змін в попередній наказ від 01.06.2023 №768-ос щодо продовження військової служби за новим контрактом.

Подання в подальшому позивачем рапорту від 21.06.2024 не впливає на законність виданого відповідачем наказу від 21.05.2024, оскільки рапорт не має зворотної дії в часі.

За наведених обставин, суд не вбачає підстав для скасування наказу №876-ОС від 21.05.2024.

Однак, необхідно враховувати ту обставину, що до закінчення дії контракту, тобто до 31.07.2024, позивач подав новий рапорт від 21.06.2024, яким повідомив про небажання продовжувати військову службу та просив звільнити його з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту. При цьому, у зв`язку із змінами особистих обставин, просив залишити його попередній рапорт від 03.05.2024 без реалізації.

У цьому контексті суд звертає увагу, що згідно з пунктом 242 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення), вказано, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направлено на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим, і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Пунктом 270 Положення, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби з підстав, передбачених частинами другою - шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», здійснюється: 1) начальниками органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних центрів, науково-дослідних установ, а також органів забезпечення, які мають право видання наказів по особовому складу, - усіх військовослужбовців, у військових званнях до майора (капітана 3 рангу) включно, які проходять військову службу в цих органах Держприкордонслужби; 2)начальниками регіональних управлінь, розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, ректором вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби - військовослужбовців, зазначених у підпункті 1 цього пункту, а також усіх військовослужбовців у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно, які проходять службу у структурних підрозділах регіонального управління та підпорядкованих йому органах, розвідувальному органі, вищому військовому навчальному закладі відповідно; 3) Головою Державної прикордонної служби України - військовослужбовців, зазначених у підпунктах 1 та 2 цього пункту, а також усіх військовослужбовців у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) включно; 4)Президентом України - військовослужбовців у військовому званні генерала (адмірала).

Матеріалами справи встановлено, що позивач має військове звання «підполковник», тому у відповідності до підпункту 2 пункту 270 Положення, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують проходження позивачем служби у структурних підрозділах регіонального управління та підпорядкованих йому органах, чи розвідувальному органі, натомість контракт про проходження військової служби від 12.05.2023 підписаний між позивачем та головою Державної прикордонної служби України, відповідно і рішення про звільнення позивача з військової служби має право приймати голова Державної прикордонної служби України.

За таких обставин, враховуючи, що питання про звільнення позивача з військової служби не вирішується керівництвом НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ), тому останнє повинно було направити рапорт позивача від 21.06.2024 на розгляд до голови Державної прикордонної служби України, однак самостійно повідомило позивача листом №08/34533/24-Вн від 24.06.2024, що рапорт від 21.06.2024 №04.3/34017/24-Вн розглянутий та відсутні підстави для звільнення з військової служби.

Зважаючи на ту обставину, що керівництво НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) не уповноважене вирішувати питання про звільнення позивача з військової служби, тому позивач обрав неналежний спосіб захисту порушених прав, вимагаючи прийняття останнім рішення про звільнення з військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням наведених вимог процесуального закону та враховуючи, що позивача обрав неналежний спосіб захисту порушених прав, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненаправлення рапорту позивача від 21.06.2024 №04.3/34017/24-Вн про звільнення з військової служби за належністю до голови Державної прикордонної служби України для розгляду.

При цьому, суд не втручається в надані голові Державної прикордонної служби України дискреційні повноваження щодо звільнення військовослужбовця з військової служби та за відсутності ухваленого останнім рішення, суд не може надавати обов`язкові до виконання вказівки про звільнення позивача з військової служби.

Отже, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) направити за належністю рапорт позивача до голови Державної прикордонної служби України для розгляду.

Вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу №857-ОС від 21.05.2024 задоволенню не підлягають, оскільки згідно доповідної записки заступника начальника управління-начальника відділу проходження служби офіцерським складом управління кадрового менеджменту адміністрації Державної прикордонної служби України полковника Віталія Митько №08/134209/24-Вн від 08.08.2024, інформація щодо ОСОБА_1 в наказі голови від 17.05.2024 №857-ОС відсутня, що вказує на відсутність порушених прав позивача цим наказом.

Щодо решти доводів сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно частини 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо ненаправлення рапорту ОСОБА_1 від 21.06.2024 №04.3/34017/24-Вн про звільнення з військової служби за належністю до голови Державної прикордонної служби України для розгляду.

Зобов`язати НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) направити рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) від 21.06.2024 №04.3/34017/24-Вн про звільнення з військової служби, за належністю до голови Державної прикордонної служби України для розгляду.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО