Справа № 320/16520/23
Суддя: Заїка Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Заїки М.М.,

суддів - Кузьменка В.В., Шведа Е.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Київській області), у якому просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Київській області щодо відмови позивачу у поновленні виплати пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) з 28.02.2023;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області поновити нарахування та виплату пенсії за вислугу років позивачу відповідно до Закону №2262-ХІІ з 28.02.2023.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 позов задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, припинення виплати пенсії позивачу та відмова в поновленні таких виплат фактично відбулись у зв`язку з тим, що у пенсійного органу немає можливості направляти запити пенсійних справ до органів Пенсійного фонду російської федерації.

Однак, відсутність у пенсійного органу паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у виплаті пенсійних виплат позивачу, оскільки сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена. Відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Відповідач зазначає, що позивач не перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області. Поновити виплату пенси, можливо за умови надання належним чином сформованої пенсійної справи, отриманої в органах Пенсійного фонду російської федерації, в тому числі з документами про припинення виплати пенсії органами Пенсійного фонду російської федерації.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у поновленні виплати пенсії посилаючись на обставини неможливості поновити виплату пенсії позивачу оскільки не можливо зробити запит до пенсійного фонду російської федерації для отримання паперової справи, оскільки необхідність витребування матеріалів паперової пенсійної справи стосується осіб, які проживають на тимчасово окупованій території. Зауважує, що право пенсіонера на отримання пенсії не залежить від можливості пенсійного органу підтвердити припинення виплати пенсії останньому за попереднім місцем проживання.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 виданий Євпаторійським МВ ГУ МВС України в Криму, 10.05.2008.

Позивач після звільнення з військової служби у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні ПФУ в АР Крим та отримував пенсію за вислугу років, про що позивачу було видано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.02.2011.

У березні 2014 року, у зв`язку із тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим та міста Севастополь російською федерацією, виплата пенсії позивачу органами пенсійного фонду припинилась.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації, 19 лютого 2022 року позивач виїхав з тимчасово окупованої території на підконтрольну Україні територію та зареєструвався за місцем фактичного проживання.

Згідно із листом федеральної казенної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 01.06.2022 №1889/цсо «згідно з ст. 50 Закону №4468-1я, пунктом 5 статті 26 Закону №400-ФЗ та наказом Мінпраці росії від 17 листопада 2014 року №885и, виплата пенсії ОСОБА_1 призупинена».

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради від 08.06.2022 №3251- ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу за фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

13.01.2022 позивач, у відповідності до порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Постанова №637) пройшов ідентифікацію та відкрив рахунок в Ощадбанку для отримання пенсії та соціальних виплат. За приписами зазначеного порядку ідентифікації достатньо, для відновлення отримання пенсій. Однак органи пенсійного фонду не поновили виплату пенсії.

28.02.2023, у зв`язку із тим, що органи пенсійного фонду не поновили виплату пенсії, позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області із письмовою заявою про поновлення пенсії за вислугу років та надав інші данні, що передбачені Постановою № 637 необхідні для відновлення виплати пенсії за фактичним місцем проживання/перебування.

Листом від 13.03.2023 №1000-0202-8/37939 ГУ ПФУ у Київській області повідомило, що поновити виплату пенси, можливо за умови надання належним чином сформованої пенсійної справи, отриманої в органах Пенсійного фонду російської федерації, в тому числі з документами про припинення виплати пенсії органами Пенсійного фонду російської федерації.

Позивач не погодився із вказаною відмовою та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у пенсійного органу паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у виплаті пенсійних виплат позивачу, оскільки сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена. Відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VII від 20.10.2014 (далі - Закон №1706-VII), громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст.52 Закону №2262-ХІІ особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до п. 3 та 11 розділу І Порядку №3-1 заява про поновлення пенсії подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).

Днем звернення за поновленням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно із п.5 розділу ІІ Порядку №3-1 переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі особи та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, та з урахуванням додатково наданих документів.

При переведенні з одного виду пенсії на інший, поновленні виплати пенсії особа може додатково подати документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку, підвищення та інші доплати).

Громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Позивач є громадянином України, пенсія за вислугу років призначена йому за законодавством України.

Відповідач відмовив позивачу у поновленні пенсії через припинення відносин з російською федерацією і відсутності можливості зробити запит паперової пенсійної справи позивача.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки витребування пенсійної справи позивача з органу Пенсійного Фонду за попереднім місцем проживання (реєстрації) покладається саме на орган, що призначає (поновлює) пенсію, а позбавлення управління можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи не може слугувати підставою для відмови у поновленні пенсії.

Право на поновлення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи й отримання атестату про припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації.

Доказів того, що позивач отримав громадянство російської федерації та одержував пенсію в органах пенсійного забезпечення російської федерації, не надано.

Таким чином, позивач як громадянин України має право на отримання пенсії, призначеної йому відповідно до законодавства України, за місцем реєстрації фактичного проживання.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховному Суду, викладеними в постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17, відповідно до яких відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Отже, оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача поновити нарахування і виплату пенсії позивачу за вислугу років.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав задоволення позову.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

06.05.2024 позивач подав до суду заяву про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 4 000 грн.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат, згідно ч. 7 ст. 134 КАС України, покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до заяви позивача, за наслідками апеляційного розгляду даної справи позивачем понесено судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

На підтвердження понесення судових витрат, позивач надав копії: договору про надання правової допомоги від 01.05.2024; акту приймання виконаних робіт від 06.05.2024.

При цьому, суд враховує, що відповідно до пункту 3.1 договору про надання правової допомоги від 01.05.2024 строк оплати грошової винагороди адвоката у розмірі 4 000 грн встановлюється на протязі трьох банківських днів з моменту підписання цього договору.

Однак, матеріали справи не містять доказів оплати вказаної винагороди.

Крім того, в акті приймання виконаних робіт від 06.05.2024 не конкретизовано, які роботи виконані адвокатом. З доказів надання адвокатом юридичних послуг позивача у матеріалах наявний виключно відзив на апеляційну скаргу.

Надаючи оцінку співмірності заявленої до стягнення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд зазначає, що дана справа відноситься до справ незначної складності, розгляд справи проведено без участі сторін у порядку письмового провадження, дана справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів.

Тому, апеляційний суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідає умовам співмірності, судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, понесені позивачем у зв`язку із розглядом даної справи підлягають відшкодуванню у розмірі 2 000 грн.

Керуючись ст. ст. 48, 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року - без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.М. Заїка

Судді В.В. Кузьменко

Е.Ю. Швед

Повний текст постанови складено та підписано 03 жовтня 2024 року.