Справа № 580/7256/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року справа № 580/7256/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Поліщук О.Ю. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту позивача про переміщення для подальшого проходження військової служби;

-зобов`язати відповідача розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби;

-зобов`язати відповідача звільнити з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції Закону чинною на момент звернення).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби за підп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами, оскільки позивач має дружину з інвалідністю ІІ групи. Позивача не проінформовано про результати розгляду рапорту, а отже допущено протиправну бездіяльність посадовими особами відповідача.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що позивач 06.05.2024 звернувся із рапортом щодо клопотання перед вищим командуванням про його звільнення з військової служби на підставі підп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами наявністю у дружини ІІ групи інвалідності. Відповідачем підготовлені та направлені матеріали(документи) для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 23.05.2024. Отже в/ч НОМЕР_1 не є належним відповідачем в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, оскільки командир в/ч НОМЕР_1 не є командиром бригади, а тому не має права звільняти з військової служби військовослужбовців в званнях до майстер-сержанта.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 по мобілізації.

06.05.2024 позивач особисто подав рапорт до відповідача про звільнення його з військової служби на підставі підп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку із наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Не отримавши відповідь на рапорт, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення з військової служби, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Також судом встановлено, що відповідачем підготовлено та направлено до в/ч НОМЕР_2 документи про звільнення ОСОБА_1 :

-подання про звільнення з військової служби ОСОБА_1 ;

-копію рапорту про звільнення ОСОБА_1 ;

-копію довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_2 серія 12 ААГ № 431455 від 08.04.2024;

-копію паспорта та ІНН ОСОБА_2 ;

-копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 ;

-копію довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 ;

-аркуш бесіди.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно із положеннями статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У даній справі суд має надати оцінку спірним правовідносинам в частині: відмови відповідача звільнити позивача з військової служби за абзацом 5 пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-XII, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України, у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон №2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України, у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 1 ст. 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст. 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби:

- строкова військова служба;

- військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

- військова служба за контрактом осіб рядового складу;

- військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

- військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

- військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно з указом Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 по мобілізації, відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію.

03.02.2024 позивач подав рапорт до відповідача про звільнення його з військової служби на підставі підп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, у зв`язку із наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Так, відповідно до п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Правовими положеннями абз. 5 пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регламентовано, зокрема, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час воєнного стану: у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Системний аналіз абз. 5 пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ дає підстави для висновку, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав: 1) в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 09.09.2006 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. Прізвище після реєстрації чоловіка ОСОБА_4 дружини ОСОБА_4 .

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №431455 від 08.04.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено ІІ групу інвалідності (з 08.04.2024 безтерміново, причина інвалідності загальне захворювання).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби, за пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ, оскільки його дружина є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до абз. 1 пп. 2 п. 225 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Згідно матеріалів справи вбачається, що командир в/ч НОМЕР_1 є командиром батальйону.

Судом, з матеріалів справи встановлено, що відповідачем підготовлено та направлено до в/ч НОМЕР_2 подання з клопотанням про звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 із додатками.

Також, згідно аркушу бесіди від 15.05.2024 позивачу роз`яснено про порядок проходження документів на звільнення.

Отже, відповідачем вжиті всі заходи щодо підготовки та направлення документів до вищого військового командування для прийняття рішення про звільнення позивача з військової служби.

Вимога зобов`язати відповідача звільнити з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції Закону чинною на момент звернення) задоволенню не підлягає, оскільки керівник відповідача не є тією особою, яка наділенна повноваженнями для прийняття відповідного рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позов непідлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснювався.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР