Справа № 300/2034/24
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2024 р. справа № 300/2034/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Остап?юка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2024 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач) про визнання протиправними дії та зобов`язання провести з 01.05.2023 перерахунок пенсії з врахуванням заробітної плати вказаної у довідках за № 2302-вих-1801/1, № 2302-вих-1801/2, 2302-вих-1801/3 від 18.01.2023 та провести виплату пенсії з врахуванням виплачених сум.

26.03.2023 ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Позивач заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 300/4233/23 від 09.08.2023 відновлено пенсію державного службовця та здійснює її виплату з 01.05.2023. Однак при обчислення їй розміру пенсії відповідач не врахував заробітну плату зазначену у довідках за № 2302-вих-1801/1, № 2302-вих-1801/2, 2302-вих-1801/3 від 18.01.2023. Вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач направив суду відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими не погодився, із посиланням на відповідні норми права та твердження. Просив в задоволенні позову відмовити, з мотивів викладених у відзиві.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.08.2023 у справі за № 300/4233/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відновити ОСОБА_1 пенсію державного службовця та її виплату з 01.05.2023 відповідно до Закону України "Про державну службу".

Даним рішенням встановлено, що час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби. З

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.04.1980 позивач 14.04.1993 призначена на посаду спеціаліста ІІ категорії Фонду комунального майна по переводу Міської адміністрації Львівської міської ради; 15.06.1994 переведена на посаду інспектора, спеціаліста 2 категорії управління комунального майна м. Львова; 01.01.1995 прийняла присягу державного службовця, посада віднесена до 6 категорії і присвоєно 13 ранг державного службовця; (01.01.1995 в результаті реорганізації міськвиконкому Управління комунального майна ввійшло в структуру Департаменту економічної політики та ресурсі); 01.09.1995 призначена по переводу на посаду інспектора, спеціаліста ІІ категорії відділу нежитлових приміщень Управління комунального майна Департаменту економічної політики та ресурсів; 01.01.1997 присвоєно 12 ранг державного службовця; 01.11.1999 присвоєно 11 ранг державного службовця; 04.07.2001 приведена до присяги посадової особи місцевого самоврядування, присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах шостої категорії посад; 14.08.2002 переведена на посаду спеціаліста 2 категорії, інспектора сектору організаційного забезпечення юридично-організаційного відділу управління ресурсів Львівської міської ради, у зв`язку з реорганізацією виконавчих органів ради; 15.08.2003 переведена на посаду спеціаліста 1 категорії, інспектора відділу економіки управління майном, як така, що перебувала в кадровому резерві; 02.02.2004 прийнята на посаду спеціаліста 1 категорії, інспектора організаційно-контрольного сектору управління комунального майна в порядку переведення за її згодою, у зв`язку з реорганізацією управління ресурсів; 04.01.2007 у зв`язку з реорганізацією виконавчих органів Львівської міської ради переведена з кадрового резерву та за її згодою з просади спеціаліста 1 категорії організаційно-контрольного сектору управління комунального майна на посаду головного спеціаліста сектору оцінки майна відділу реформування власності управління комунальної власності департаменту економічної політики; 15.03.2007 у зв`язку з реорганізацією управління комунального майна та управління приватизації майна в управління ресурсів департаменту економічної політики та ресурсів переведена на посаду спеціаліста 2 категорії інспектора сектору оренди майна відділу майна управління ресурсів з 03.04.2000; 02.01.2008 переведена з посади головного спеціаліста сектору оцінки майна відділу реформування власності на посаду головного спеціаліста сектору організаційно-аналітичного забезпечення; (02.01.2017 Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради перейменоване в Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради; 02.01.2017 переведена на посаду головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичного забезпечення; 30.12.2022 звільнена з посади головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичного забезпечення за згодою сторін.

В підсумку, суд у зазначеному рішенні дійшов висновку, що посади, котрі обіймала позивач в органі місцевого самоврядування відповідно до статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", пункту 2 Порядку № 283 входять до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби. Право позивача на відновлення пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" з 01.05.2023 (з дня припинення).

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.08.2023 у справі за № 300/4233/23, яке набрало законної сили, відповідно до положень частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Суд встановив, що позивачу відновлено право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.05.2023.

З огляду на встановлене, в межах даної справи суд має з`ясувати наявність підстав для здійснення перерахунку і виплати позивачу пенсії державного службовця за період починаючи з 01.05.2023 з урахуванням довідок за № 2302-вих-1801/1, № 2302-вих-1801/2, 2302-вих-1801/3 від 18.01.2023, виданих Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, передбачені розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VІІІ.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктами 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців

Згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, після 1 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10 грудня 2015 року) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені частиною дев`ятою статті 37 Закону №3723-ХІІ страховий стаж і стаж державної служби.

Як встановлено в судовому рішенні від 09.08.2023 під час розгляду справи за №300/4233/23, в позивача наявний страховий стаж, необхідний для призначення пенсії державного службовця. Стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби загалом становить понад 10 років, при цьому позивач працювала на посадах державної служби станом на день набрання чинності Законом №889-VІІІ.

В Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (пункт 4 Порядку).

Водночас, під час виконання вищевказаного рішення суду та відновлення позивачу пенсії державного службовця, спірним є питання щодо довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01 грудня 2015 року, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за №180/30048 затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (далі - Постанова №1-3).

Суд встановив, що позивач разом надав відповідачу видані Управлінням комунальної власності Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради довідки за № 2302-вих-1801/1, № 2302-вих-1801/2, 2302-вих-1801/3 від 18.01.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, у яких зазначено посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці, премія місячна, інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць).

Вищезазначені довідки складені за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містять відображення складових заробітної плати.

На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, на переконання суду всі відображені в довідках види оплати праці, - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закон №1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем адміністративний позов є обґрунтованим, а позовні вимоги підлягають до задоволення.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування заробітної плати зазначеної у довідках Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради за № 2302-вих-1801/1, № 2302-вих-1801/2, 2302-вих-1801/3 від 18.01.2023, при переведенні позивача з 01.05.2023 на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» та зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.05.2023 на підставі довідок Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради за № 2302-вих-1801/1, № 2302-вих-1801/2, 2302-вих-1801/3 від 18.01.2023, з врахуванням виплачених сум.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно частини 2 статті 134 даного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату витрати, пов`язаних з розглядом справи (на професійну правничу допомогу) в розмірі 4 000 гривень згідно договору № 016 від 07.02.2023 про надання правової допомоги адвокатом Куцим Олександром Степановичем, Актом № 1 здачі-приймання виконаних робіт згідно договору про надання правничої допомоги № 016 від 07.02.2024, квитанції про сплату грошових коштів № 004/2024 від 10.02.2024 на суму 4 000 гривень.

Розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаними роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.

Як наслідок, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування заробітної плати ОСОБА_1 зазначеної у довідках Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради за № 2302-вих-1801/1, № 2302-вих-1801/2, 2302-вих-1801/3 від 18.01.2023, при її переведенні з 01.05.2023 на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.05.2023 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі довідок Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради за № 2302-вих-1801/1, № 2302-вих-1801/2, 2302-вих-1801/3 від 18.01.2023, з врахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.