Справа № 280/6457/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Справа № 280/6457/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; )

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

- дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №280/1872/22 року, у розмірі 80% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням щомісячної доплати до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" у розмірі 2000 гривень, починаючи з листопада 2022 року - визнати протиправними.

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі № 280/1872/22 року, у розмірі 80% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням щомісячної доплати до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" у розмірі 2000 гривень, починаючи з листопада 2022 року.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5000,00 грн.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Рижовим М.Г., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2024 серія АР №1185351.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач перебуває на обліку в Управлінні як отримувач пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ). Постановою Кабінету Міністрів України Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб від 14.07.2021 №713 (далі - Постанова №713) з 01.07.2021 встановлено щомісячну доплату до пенсії особам, пенсію, яким призначено до 01.01.2018, в розмірі 2000,00 грн, однак в липні 2024 року позивачу, через особистий кабінет електронного порталу ГУ ПФУ в Запорізькій області, стало відомо, що вказана доплата з листопада 2022 року не виплачується. Крім того зазначає, що відповідач протиправно виплачує пенсію з обмеженням максимальним розміром 10 мінімальних заробітних плат, що позивач вважає протиправним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення у належному розмірі. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15.07.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.07.2024 позовну заяву в частині позовних вимог за період з листопада 2022 по 10.01.2024 повернуто позивачеві.

Ухвалою суду від 22.07.2024 відкрито провадження у справі в частині позовних вимог з 11.01.2024, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

21.08.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні з 17.05.2018 року, отримує пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, призначену відповідно до Закону №2262-ХІІ. Основний розмір пенсії складає 80 % відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач отримує підвищення до пенсії, як особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, в розмірі 40% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Основний розмір пенсії позивача перераховано на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі 280/1872/22. Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» Головним управлінням з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024 було обчислено індексацію, обраховано пенсію з урахуванням індексації в розмірі, який перевищив максимальний. Так, Міністерство соціальної політики України листом від 02.05.2023 №5605/0/2-23/54 надало роз`яснення, що виходячи з мотивувальної та резолютивної частини Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 підлягають виплаті без обмеження максимальним розміром пенсії, призначені з 12.04.2023 особам, які під час служби збройно захищали суверенітет, територіальну цілісність та недоторканість України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року. Оскільки позивач не відноситься до зазначеної категорії осіб, розмір пенсії йому було перераховано, але з урахуванням максимального розміру відповідно до вимог чинного законодавства, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що з 01.03.2024 року становить 2361,00 грн. Отже на цей час позивач отримує пенсію у максимальному розмірі. Також, згідно пп.1 Постанови №713 з 1 липня 2021 року особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону №2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 року, установлено щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону. Так позивачу пенсія призначена 17.05.2018, тобто після встановленої у Постанові №713 дати. Крім того, оскільки проведений на виконання судового рішення у справі № 280/1872/22 перерахунок пенсії позивача відбувся не для відновлення порушеного права позивача, набутого у 2018 році, а фактично внаслідок зміни правового врегулювання спірних правовідносин після набрання законної сили рішенням суду по справі № 826/3858/18 у 2019 році, внаслідок чого змінились складові грошового забезпечення, вказаний перерахунок є перерахунком пенсії у розумінні Постанови № 713. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу зазначає, що така вимога документально не підтверджена, що є підставою для відмови у її задоволенні. Крім того, враховуючи предмет спору, а також те, що дана справа є справою незначної складності, яка не потребує від адвоката значного об`єму наданих послуг, відповідач вважає вимогу позивача про стягнення витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю даної справи, а, отже, такі витрати не підлягають задоволенню. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні та з 17.05.2018 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ, що підтверджується Протоколом за пенсійною справою (МВС) від 17.05.2018.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.05.2022 у справі №808/1872/22, що набрало законної сили 30.09.2022, відповідачем здійснено з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» від 15.12.2021 №33/28-2789 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням усіх складових грошового забезпечення зазначених у вказаній довідці та з урахуванням раніше виплачених сум.

Представник позивача звернувся до Управління зі адвокатським запитом від 03.07.2024, в якому просив провести перерахунок пенсії позивача, в розмірі 80% грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням доплати, передбаченої Постановою №713, з урахуванням індексації пенсії згідно пункту 1 Постанов №№ 118,168, 185 та виплати як інваліду війни 2 групи.

На відповідне звернення представника позивача, Управління листом від 08.07.2024 №0800-0203-8/57663 повідомило, що ОСОБА_1 з 17.08.2018 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, відповідно до Закону №2262-XII. Основний розмір пенсії позивача складає 80% відповідних сум грошового забезпечення. Згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 отримує підвищення до пенсії, як особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, в розмірі 40% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Також Управлінням з 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 проведено індексацію пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної платив Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14; 1,197 та 1,0796 відповідно. Що стосується виплати щомісячної доплати згідно Постанови №713, то згідно пункту 1 Постанови №713, у разі коли пенсія особи переглядається (перераховується) після 1 березня 2018 року, у тому числі на виконання судових рішень, щомісячна доплата не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Оскільки основний розмір пенсії позивача внаслідок перерахунку, проведеного на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/1872/22 було збільшено на суму, що перевищує 2000 гривень, то щомісячна доплата згідно Постанови №713 у складі пенсії не встановлюється. Додатково інформує, що ст. 43 Закону № 2262-XII передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, який з 01.03.2024 становить 2361,00 грн. На теперішній час позивач отримує пенсію у максимальному розмірі.

Не погодившись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон №2262-ХІІ.

Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною 4 статті 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до частин 2, 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

14.07.2021 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №713 з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України постановлено установити з 1 липня 2021 року особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 року відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 року, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 року або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру (пункт 1 Постанови №713).

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону №2262-ХІІ, до розмірів їх пенсій, визначених станом на 01.03.2018, установлено щомісячну доплату в сумі 2 000,00 грн. При цьому, у разі коли пенсія таким особам переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, щомісячна доплата не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2 000,00 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2 000,00 гривень, щомісячна доплата, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Звертаючись з позовом до суду, позивач вказує на те, що має право на доплату в сумі 2000 грн, встановлену Постановою № 713, а факт перерахунку пенсії, здійсненого на виконання рішення суду у справі №280/1872/22, не впливає на його право на отримання цієї доплати, з огляду на те, що вказане судове рішення було прийнято з метою усунення його порушеного права на належний розмір пенсії, право на отримання якої у нього виникло до 01.03.2018.

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що позивачу призначено пенсію по інвалідності з 17.05.2018, що підтверджується Протоколом за пенсійною справою (МВС) від 17.05.2018, а також розрахунками пенсії позивача, які наданні відповідачем.

Отже, оскільки позивачу призначено пенсію після 01.03.2018, яка виплачується з грошового забезпечення, розмір якого визначено після цієї дати (з 05.03.2019), суд дійшов висновку, що позивач не набув права на щомісячну доплату в сумі 2000 грн, передбачену Постановою №713, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину п`яту статті 43 Закону №2262-XII доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно зі змінами, внесеними Законом України від 12.04.2016 №1080-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» частина п`ята статті 43 Закону №2262-ХІІ стала вважатись частиною сьомою.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016 є втрата чинності із 20.12.2016 частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII.

Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №1774-VIII) передбачено, що у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року (пункт 10 вказаного Закону). Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №1774-VIII, встановлено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року.

Поряд з тим рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано неконституційною перше речення та друге речення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто усю частину сьому названої статті.

Втрата з 20.12.2016 чинності частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною в цілому частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII така норма вважається відсутньою у тексті Закону. При цьому після прийняття Конституційним Судом України зазначеного вище рішення зміни до першого речення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII аналогічного змісту новими законами не вносились.

Отже, з 2017 стаття 43 вказаного Закону не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Такий висновок узгоджується зі сталою та послідовною позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від 09.11.2020 у справі №813/678/18, від 31.03.2021 у справі №815/3000/17, від 06.03.2023 у справі № 1340/6235/18 тощо, яку відповідач зобов`язаний враховувати в силу приписів частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка передбачає, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 02.05.2023 № 5605/0/2-23/54 щодо застосування Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)/2022, оскільки по-перше, Міністерство соціальної політики України не наділено повноваженнями щодо тлумачення рішень Конституційного Суду України, по-друге, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню інше рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016.

З наданого до матеріалів справи розрахунку пенсії відповідача станом на 01.01.2024 судом встановлено, що розмір пенсії позивача (з надбавками) з урахуванням індексації станом на 01.03.2023 становить 80% грошового забезпечення у розмірі - 37 245,25 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 20 930,00 грн.

Також, з наданого до матеріалів справи розрахунку пенсії відповідача станом на 01.03.2024 судом встановлено, що розмір пенсії позивача (з надбавками) з урахуванням індексації станом на 01.03.2024 становить 80% грошового забезпечення у розмірі - 39 227,45 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 23 610,00 грн.

При цьому, відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 2361 гривні.

Таким чином, наданими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджено, що відповідач виплачує позивачу пенсію з обмеженням максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

З огляду на наведену вище сталу правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що дії Управління щодо нарахування та виплати позивачу пенсії з обмеженням максимального розміру є протиправним, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням основного розміру 80% грошового забезпечення, суд зауважує, що відповідно до встановлених обставин справі на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами відсутній спір щодо відсоткового розміру грошового забезпечення, яке враховується для перерахунку пенсії, що підтверджується наданим до матеріалів справи розрахунком пенсії. Згідно наданого розрахунку пенсії, пенсія виплачується позивачу з 80% відповідних сум грошового забезпечення Отже, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Підсумовуючи вищенаведене суд доходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром. Для відновлення порушеного права наявні підстави для зобов`язання Управління з 11.01.2024 (в межах позовних вимог) нарахувати та виплатити позивачу пенсію без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн, суд зазначає, що відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4).

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз положень статті 134 КАС України дозволяє дійти висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (постанови від 17.03.2021 у справі №280/1266/19, від 25.03.2021 у справі №645/3044/17, від 09.03.2021 у справі №200/10535/19-а тощо), при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано копії таких документів:

- Договір про надання правничої допомоги під час звернення до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Запорізького окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду з метою вирішення питання нарахування пенсії, б/н, від 30.06.2024 (далі Договір від 30.06.2024), відповідно до умов якого адвокат ( ОСОБА_2 ) бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу Клієнту ( ОСОБА_1 ). Згідно з розділом 4 Договору від 30.06.2024 гонорар складається з суми вартості наданої правової допомоги. Факт надання правової допомоги підтверджується актом наданих послуг. Клієнт сплачує гонорар у день підписання цього договору. Гонорар складається з почасової оплати 500 гривень за час роботи та 1500 гривень за участь в одному судовому засіданні;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 09.07.2024 до Договору від 30.06.2024, відповідно до якого виконавець надав, а замовник прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо: 1) Підготовка та подання позовної заяви про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправною та про зобов`язання вчинити певні дії. Вартість послуг виконавця складає 5000,00 грн.;

- попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складений 09.07.2024, у якому наведено опис робіт, у тому числі, які планується виконати для надання правової допомоги: 1) вивчення матеріалів у справі, судової практики витрачено 4 години, вартість послуги 2000,00 грн; 2) Підготовка запитів та отримання відповідей витрачено 2 години, вартість послуги 1000,00 грн; 3) Підготовка та подання адміністративного позову до Запорізького окружного адміністративного суду, витрачено 4 години, вартість послуги 2000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг, у тому числі які планується виконати для надання правової допомоги 5000,00 грн;

- документ, який має назву квитанція від 09.07.2024 наступного змісту: Адвокат Рижов М.Г., найменування послуги: правнича допомога ОСОБА_1 , відповідно до договору про надання правничої допомоги під час звернення до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Вартість послуги: 5000 (чотири тисячі) гривень.

Дослідивши зміст письмових доказів, наданих на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що предмет Договору від 30.06.2024 носить загальний характер, отже іншими доказами має бути підтверджено зв`язок понесених витрат з розглядом даної справи.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката, а саме представником позивача складена та підписана позовна заява, засвідчені додані до позову письмові докази.

Водночас, зміст спірних правовідносин згідно акту приймання-передачі наданих послуг (підготовка та подання позовної заяви про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправною та про зобов`язання вчинити певні дії) не узгоджується з предметом спору в даній справі (позивач заявляє про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, спір щодо протиправної бездіяльності не заявлений)).

Крім того, таке посилання на предмет спору не конкретизує спірні правовідносини та не дає можливості встановити зв`язку з розглядом саме цієї справи, оскільки носить узагальнений характер.

Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача заявлених витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII, з обмеженням максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 11.01.2024 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII, без обмеження її максимальним розміром, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

У задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 02.10.2024.

Суддя М.О. Семененко