Справа № 160/20700/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/20700/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Ясенової Т.І., Юрко І.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року в адміністративній справі №160/20700/23 (суддя Врона О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення та дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 17 від 14 червня 2023 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи у ТОВ «Промисловий ремонт» з 03.04.2012 по 31.01.2017 та у ТОВ «Промислові ремонти» з 01.02.2017 по 29.06.2017, з 30.06.2022 по 05.04.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:

зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи з 03.04.2012 по 31.01.2017 у ТОВ «Промисловий ремонт» з 01.02.2017 по 29.06.2017, з 30.06.2022 по 05.04.2023 у ТОВ «Промислові ремонти»;

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , № 295 від 06 червня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 17 від 14 червня 2023 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи у ТОВ «Промисловий ремонт» з 03.04.2012 по 31.01.2017 та у ТОВ «Промислові ремонти» з 01.02.2017 по 29.06.2017, з 30.06.2022 по 05.04.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи з 03.04.2012 по 31.01.2017 у ТОВ «Промисловий ремонт» з 01.02.2017 по 29.06.2017, з 30.06.2022 по 05.04.2023 у ТОВ «Промислові ремонти». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , № 295 від 06 червня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 536 грн. 80 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та відмовити у задоволені позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що періоди роботи у ТОВ «Промисловий ремонт» з 03.04.2012 по 31.01.2017 та у ТОВ «Промислові ремонти» з 01.02.2017 по 29.06.2017, з 30.06.2022 по 05.04.2023 не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці, оскільки відсутні накази про результати проведених атестацій робочих місць за умовами праці на підприємстві. Також судом першої інстанції не враховано, що станом на дату звернення позивача до пенсійного органу про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1, остання не досягла передбаченого віку для призначення пенсії 50 років. Також одночасне застосування обох способів захисту порушеного права визнання спірного акта нечинним та скасування його є помилковим.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась 06.06.2023 через портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою і документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №;1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказана заява була направлена позивачем 07.06.2023 також через засоби поштового зв`язку.

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 14.06.2023 прийнято рішення №17, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійним фондом вказано, що пенсійний вік, визначений п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) становить 49 років 6 місяців.

Вік заявниці 48 років 8 місяців 25 днів.

Необхідний страховий стаж, визначений п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) становить 19 років 6 місяців.

Страховий стаж особи становить 34 роки 4 місяці 1 день.

Необхідний пільговий стаж на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, визначений пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (список №1), становить 7 років 6 місяців.

Пільговий стаж особи 5 років 8 місяців 12 днів.

До пільгового стажу позивача не зараховано: періоди роботи з 03.04.2012 по 31.01.2017 згідно з довідкою від 25.07.2017 №3/187/07 та з 01.02.2017 по 29.06.2017, з 30.06.2022 по 30.04.2023 згідно з довідкою від 21.04.2023 №3/17/07, оскільки відсутні накази про результати атестації робочого місця, натомість наявний витяг з переліку професій та посад РУ-3 ТОВ «Промремонт» без зазначення атестованих дільниць та цехів та копії наказів з переліками непридатні для сприйняття.

Для зарахування до пільгового стажу вказаних періодів Пенсійним фондом вказано про необхідність надати накази про результати атестації робочих місць з відповідними переліками атестованих посад.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія судді зазначає наступне.

Так, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року.

Разом з тим пунктом «а» ч. 1 ст. 13 Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 09.12.2012 до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213) було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

В подальшому до ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 були внесені зміни, зокрема п. «а» був викладений в наступній редакції:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників , затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.»

23.01.2020 Конституційним Судом України було прийнято рішення №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу 1, п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІ.

Вказаним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам».

Згідно статей 151-2, 152 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідачем при прийнятті спірного рішення застосовано п 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058- IV «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Оскільки позивач звернулася із заявою про призначення пенсії після набрання рішенням Конституційного Суду України законної сили, застосуванню підлягають норми ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 09.12.2012 до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213).

Частиною 5 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

З урахуванням наведеного позивач досягла пенсійного віку для призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 періодів її роботи з 03.04.2012 по 31.01.2017 у ТОВ «Промисловий ремонт» з 01.02.2017 по 29.06.2017, з 30.06.2022 по 05.04.2023 у ТОВ «Промислові ремонти», слід зазначити наступне.

Так, за ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058-IVстраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV.

Відповідно до ч. 4ст. 24 Закон України № 1058-IVперіоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах (Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинними на період роботи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637.

Статтею 62 закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, щ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).

До трудової книжки вносяться, зокрема:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення (п. 2.2.Інструкції №58).

Відповідно до п. 2.14 Інструкції якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (п. 20 Порядку №637).

За записами копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 01.03.1996 встановлено, що ОСОБА_1 03.04.2012 була прийнята до ТОВ «Промисловий ремонт» машиністом крана 4 розряду виробничої дільниці огрудкування та випалювання обкотишів №1 ЦВО-1 відповідно до наказу від 03.04.2012 №3/113к;

23.08.2012 переведено машиністом крана 4 розряду виробничої дільниці огрудкування та випалювання обкотишів №2 ЦВО-1 відповідно до наказу від 23.08.2012 №3/120;

20.11.2013 переведено машиністом крана 5 розряду виробничої дільниці огрудкування та випалювання обкотишів №2 ЦВО-1 відповідно до наказу від 20.11.2013 №3/157п;

31.01.2017 звільнено за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України від 31.01.2017 №3/136у;

01.02.2017 прийнято до ТОВ «Промремонти» машиністом крана 5 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування №7 відповідно до наказу від 31.01.2017 №3/119к;

19.05.2021 переведено машиністом крана 5 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування №2 відповідно до наказу від 19.05.2021 №3/35п;

24.09.2021 переведено машиністом крана 6 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування №2 відповідно до наказу від 24.09.2021 №3/55п;

05.04.2023 звільнено за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України відповідно до наказу від 05.04.2023 №3/32у.

Трудова книжка містить також штемпелі про підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 за результатом атестації робочих місць, за умовами праці відповідно до наказу №3/120 від 02.04.2012 (2 штемпелі),, наказу №3/85о від 30.06.2015, наказу №3/59о від 30.06.2017 (3 штемпелі), наказу №40 від 30.04.2022.

На підтвердження спірних періодів позивачем також надані:

-довідка ТОВ «Промисловий ремонт» №3/187/07 від 25.07.2017, відповідно до якої ОСОБА_1 в пільгових умовах праці працювала:

з 03.04.2012 по 22.08.2012 машиністом крана 4 розряду виробничої дільниці огрудкування та випалювання обкотишів №1 ЦВО-1;

з 23.08.2012 по 19.11.2013 машиністом крана 4 розряду виробничої дільниці огрудкування та випалювання обкотишів №2 ЦВО-1;

з 20.11.2013 по 31.01.2017 машиністом крана 5 розряду виробничої дільниці огрудкування та випалювання обкотишів №2 ЦВО-1.

Вказано, що за професією машиніст крана пільговий стаж за Списком №1 складає: за 2012 рік -8 місяців 20 днів, за 2013 рік 12 місяців, за 2014 рік -11 місяців 27 днів, за 2015 рік -12 місяців, за 2016 рік -12 місяців, за 2017 рік -1 місяць.

Вказана професія передбачена у виробництві «Підготовка руд, збагачення, окускування» Списку №1 розділу ІІ, поз. « 2а-3в», затвердженого постановою КМУ №36 від 16.01.2003 і №1644 від 12.12.2004;

У виробництві «Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, згрудкування), випалювання руд і нерудних копалин», Списку №1 розділу ІІ, затвердженого постановою КМУ №461 від 24.06.2016.

Підставою для видачі довідки були: особиста картка фП-2, результати атестації робочих місць за умовами праці ( наказ №3/120 від 02.04.2012, наказ №3/85о від 30.06.2015, наказ №3/144о від 07.10.2016), картки обліку фактично відпрацьованого часу за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017;

-довідка ТОВ «Промислові ремонти» №3/17/07 від 21.04.2023 відповідно до якої ОСОБА_1 в пільгових умовах праці працювала:

з 01.02.2017 по 18.05.2021 машиністом крана 5 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування №7;

з 19.05.2021 по 23.09.2021 машиністом крана 5 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування №2;

з 24.09.2021 по 05.04.2023 машиністом крана 6 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування №2.

За професією машиніст крана пільговий стаж особи за Списком №1 складає: за 2017 рік-11 місяців, за 2018 рік -12 місяців, за 2019 рік -12 місяців, за 2020 рік -12 місяців, за 2021 рік 12 місяців, за 2022 рік 8 місяців 7 днів, за 2023 рік 2 місяці 20 днів.

Вказана професія передбачена у виробництві «Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, згрудкування), випалювання руд і нерудних копалин», Списку №1 розділу ІІ, затвердженого постановою КМУ №461 від 24.06.2016.

Підставою для видачі довідки були: особиста картка фП-2, результати атестації робочих місць за умовами праці ( наказ від 30.06.2017 №3/59о, наказ від 30.04.2022 №4о), картки обліку фактично відпрацьованого часу за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023.

Довідки підписані посадовими особами і засвідчені печатками підприємств.

В матеріалах справи наявні також копії наказу ТОВ «Промислові ремонти» від 30.06.2017 №3/59о «Про встановлення права на пільгове пенсійне забезпечення» з Переліком і наказ ТОВ «Промремонти» від 30.04.2022 №40 «Про встановлення права на пільгове пенсійне забезпечення» з Переліком.

Таким чином, позивачем належними доказами підтверджено наявність підстав для зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача і право на пенсію за Списком №1.

Стосовно доводів відповідача, що періоди роботи у ТОВ «Промисловий ремонт» з 03.04.2012 по 31.01.2017 та у ТОВ «Промислові ремонти» з 01.02.2017 по 29.06.2017, з 30.06.2022 по 05.04.2023 не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці, оскільки відсутні накази про результати проведених атестацій робочих місць за умовами праці на підприємстві, слід зазначити наступне.

Так, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 ( Порядок № 442) і розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (Методичні рекомендації).

Частиною 2 пункту 4 Порядку № 442 встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці № 41 від 01.09.1992, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зміст вищезазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Таким чином, законодавцем покладений обов`язок своєчасного та якісного проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому не проведення або несвоєчасне та неякісне проведення з вини керівників підприємств атестації не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Тобто, навіть не проведення або своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16 не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відповідно до наведеної у постанові від 10.07.2018 у справі №227/545/17 Верховним Судом правової позиції обов`язок проведення атестації робочих місць покладено законодавством на керівників підприємств, а тому її несвоєчасне проведення або неповне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист.

За таких обставин, враховуючи наявність в трудовій книжці позивача записів, що підтверджують її роботу за Списком №1, наявність довідок, що підтверджують спірний період роботи позивача і проведення атестації, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, яким до пільгового стажу не зараховано всі наявні періоди роботи, є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, належним в даному випадку відновленням порушених прав позивача є саме зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи з 03.04.2012 по 31.01.2017 у ТОВ «Промисловий ремонт» з 01.02.2017 по 29.06.2017, з 30.06.2022 по 05.04.2023 у ТОВ «Промислові ремонти» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , № 295 від 06 червня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення.

Доводи відповідача, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права визнання спірного акта нечинним та скасування його є помилковим, колегія суддів не приймає, оскільки відповідно до п.2 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року в адміністративній справі №160/20700/23 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року в адміністративній справі №160/20700/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Т.І. Ясенова

суддя І.В. Юрко