Справа № 440/468/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 р. Справа № 440/468/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.08.2024, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 07.08.24 по справі № 440/468/21

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду у порядку, встановленому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі № 440/468/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.08.2024 заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України повернуто заявнику.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити до Полтавського окружного адміністративного суду для розгляду.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви, неповно дослідивши докази і встановлення обставин у справі. Вважає, що суд проявив надмірний формалізм при вирішенні питання щодо дотримання строку та залишив поза увагою функцію судового контролю за виконанням судового рішення, яку має здійснювати суд, який ухвалив відповідне судове рішення, не врахував систематичне вчинення позивачем активних дій, спрямованих на забезпечення реального виконання рішення суду боржником як у добровільному, так і примусовому порядку, неповно дослідив наявність обставин, які б могли бути визнані поважними причинами пропуску десятиденного терміну. Зазначає, що стала судова практика свідчить про те, що у випадку пропуску заявником десятиденного строку для подання заяви в порядку статті 383 КАС України суд не одразу постановляє ухвалу про її повернення, а залишає таку заяву без руху та надає строк для усунення недоліків. Посилається на позицію Верховного Суду, викладену у постанові Великої Палати від 07 липня 2021 року у справі № 9901/226/19, в якій зазначено, що при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку та дата, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Вказує, що суд першої інстанції не надав належної уваги обставинам справи, на вчинені ним дії (бездіяльність) і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та не оцінив їх у сукупності, а обмежився лише формальним застосуванням положень ч.4 ст. 383 КАС України.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі №440/468/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення доплати за понаднормовий стаж ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 56 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII з 18 вересня 2019 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії за понаднормовий стаж у порядку, передбаченому частиною другою статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18 вересня 2019 року; у задоволенні позову в іншій частині вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Судове рішення вмотивоване тим, що внесення змін до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII та доповнення її словами і цифрами у разі призначення пенсії на умовах частини 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не могло бути підставою для відповідача для обчислення розміру пенсії позивача ОСОБА_1 без урахування ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII та невиконання судових рішень.

05.08.2024 позивач повторно звернувся до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення суду та порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява не відповідає вимогам частини 4 статті 383 КАС України, оскільки подана після спливу десятиденного строку для звернення до суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 4 наведеної статті встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Суд першої інстанції, повертаючи заяву, дійшов висновку, що позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду з такою заявою.

Зокрема, суд першої інстанції виходив з того, що про порушення своїх прав позивач дізнався з листа відповідача від 09.08.2023, натомість із заявою в порядку статті 383 КАС України звернувся лише 05.08.2024.

З цього приводу колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд, встановлюючи момент, з якого належить відраховувати десятиденний строк на звернення позивача до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, у постанові від 21.03.2019 у справі №805/1458/17 дійшов висновку, що звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.

У постанові від 20.01.2021 (справа №640/1364/19) Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«Аналіз зазначених вище норм свідчить, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.

Тобто при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку, а не обставини невиконання відповідачем судового рішення в добровільному порядку.»

Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання застосування передбаченого статтею 383 КАС України строку подання заяви, у постанові від 07.07.2021 у справі №9901/226/19 дійшла наступних висновків:

«Власне установлений частиною четвертою статті 383 КАС України десятиденний строк звернення особою-позивачем з відповідною заявою передбачає, що така особа має право подати заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності на стадії виконання судового рішення упродовж цього відтинку, щойно дізнається або не могла не дізнатися, що суб`єкт владних повноважень діє відносно неї протиправно (видає не ті рішення або не видає відповідних рішень, займає пасивну позицію щодо виконання рішення суду, вдається до інших подібних дій).

Для визнання моменту відліку строку подання заяви має значення також обставина чи були дії, бездіяльність, рішення відповідача протиправними і чи особа-позивач мала реальну можливість (повинна була) дізнатися про юридичну природу такої поведінки (рішення, дії, бездіяльності), тобто коли вона насправді стала суб`єктом відповідних правовідносин, зумовлених протиправною поведінкою відповідача на стадії виконання рішення.

Важливо, що не будь-яка інформація, що стосується виконання судового рішення, може бути свідченням неналежного (протиправного) виконання рішення суду, а лише та, зі змісту якої можна визначити її протиправність.

Отже, день (явище, фактор), з якого починається перебіг строку оскарження, не є статичним, він є мінливим, ситуативним, динамічним, залежить від конкретних умов виконання судового рішення, послідовності та ролі дій суб`єктів виконавчого провадження.

Видається правильним, що визначення цього дня має провадитися не стільки від якоїсь певної разової зовнішньої події, скільки від сукупності факторів, приміром таких, що залежать від ролі, характеру та ступеня участі як стягувача, так і боржника. Власне зі співвідношення змісту дій суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, з одного боку, і дієвого ставлення стягувача до таких дій, з другого, можна визначити правову природу цих дій, час, з якого вони виникли й упродовж якого вони тривають, а звідси визначити, чи знав про них позивач, і якщо реально знав (не міг не знати) і через якийсь проміжок часу звернувся за захистом від них, то тоді можна уяснити правову природу цього звернення й визначити, чи воно було вчасним або відбулося з пропуском строку.

Суд не повинен тлумачити положення частини четвертої статті 383 КАС України у такий спосіб, щоб створювати перешкоди для забезпечення виконання рішення суду, і має бути в одній системі координат із принципом обов`язковості судового рішення.»

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі № 440/468/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області перераховано та виплачено доплату до пенсії за понаднормовий стаж у порядку, передбаченому частиною другою статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII із застосуванням частини 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто проведено перерахунок пенсії із застосуванням двоскладової формули для визначення розміру пенсії, яка складається із двох частин: частина, яка припадає на період стажу до набрання чинності Законом № 1058-ІV, та частина пенсії, яка припадає на період страхового стажу після набрання чинності Законом № 1058-ІV.

За наслідком здійснення такого перерахунку розмір пенсії позивача зменшився. З проведення перерахунку пенсії у такий спосіб позивач не погоджується.

З огляду на матеріали справи, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 заяву ОСОБА_1 щодо встановлення судового контролю у справі та подання звіту про виконання судового рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику.

08 листопада 2023 року ОСОБА_1 подано до Полтавського окружного адміністративного суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року, посилаючись на те, що з листа управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області від 12.09.2023 №18033 йому стало відомо про повідомлення державного виконавця №71680314 про вчинення кримінального правопорушення, яким підтверджується факт невиконання боржником рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі №480/468/21.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику.

З даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05 березня 2024 року у справі № 552/7430/23, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 15 липня 2024 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії.

05.08.2024 судом першої інстанції зареєстровано заяву позивача, подану в порядку статті 383 КАС України.

За таких обставин, зважаючи на поведінку позивача, спрямовану на виконання судового рішення, рішення прийняті державним виконавцем в рамках виконавчого провадження, а також враховуючи сформовану практику Верховного Суду, висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та наявність підстав для повернення заяви позивачу є передчасним.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що висновки суду першої інстанції про пропуск позивачем 10-денного строку для подання заяви в порядку ст. 383 КАС України, не мають вмотивованого обґрунтування, ухвала постановлена без встановлення обставини, з якою процесуальний закон пов`язує початок перебігу такого строку, а саме, коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав та який день є останнім для звернення до суду з відповідною заявою.

Також судом не враховано висновки Великої Палата Верховного Суду в справі № 9901/226/19 та ту обставину, що виконавчий лист у справі № 160/15658/22 на момент звернення боржника до суду в порядку ст. 383 КАС України, перебував на примусовому виконанні.

Всі ці обставини мають істотне значення для ухвалення процесуального рішення щодо можливості прийняття заяви ОСОБА_1 до розгляду судом, що потребує їх додаткової перевірки.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, вказане призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.08.2024 по справі № 440/468/21 - скасувати.

Справу № 440/468/21 направити на продовження розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко