Справа № 560/8335/24
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8335/24
РІШЕННЯ

іменем України

04 жовтня 2024 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не звільненні солдата за контрактом ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з небажанням продовжити військову службу та сімейними обставинами, якими є необхідність постійного догляду за батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за висновком про наявність порушення функцій організму від 06.05.2024 № 574, а також довідкою лікарсько-консультативної комісії від 06.05.2024 року №573, за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не здатний до самообслуговування, на підставі п.п. "г" п.3 ч.5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з небажанням продовжити військову службу та сімейними обставинами, якими є необхідністю постійного догляду за батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за висновком про наявність порушення функцій організму від 06.05.2024 № 574, а також довідкою лікарсько-консультативної комісії від 06.05.2024 року № 573, за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не здатний до самообслуговування, на підставі п.п. "г" п.3 ч.5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби, оскільки його батько - ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та не здатний до самообслуговування. Проте, як стверджує позивач, командуванням військової частини його рапорт не було розглянуто.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що 17.05.2024 позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком - ОСОБА_2 .

У звільненні за цією підставою позивачу було відмовлено з огляду на те, що подані військовослужбовцем документи не підтверджували необхідності здійснення постійного догляду за батьком.

Так, позивачем до рапорту була додана довідка ЛКК №573 від 06.05.2024 та висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 05.05.2024 №574, видані КНП "Ярмолинецький центр первинної медико-санітарної допомоги" на ім`я ОСОБА_2 .

Водночас, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян із служби осіб рядового і начальницького складу довідка лікарсько-консультативної комісії може надаватись стосовно осіб, які не досягли 18 років, а стосовно осіб, які є старшими 18 років - необхідна довідка медико-соціальної експертної комісії.

Проте, як вказує відповідач, довідки медико-соціальної експертної комісії позивачем до рапорту додано не було.

Крім того, відповідач зазначив, що з 18.05.2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" №3633-IX.

У зв`язку із внесеними змінами положеннями п.п. "г" п.3 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у новій редакції чинній з 18.05.2024, визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з ч.12 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у редакції чинній з 18.05.2024, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Таким чином, на переконання відповідача, після внесених Законом №3633-IX змін до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу позивач зобов`язаний був також підтвердити відсутність у його батька інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати за ним постійний догляд.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком позивача.

Як слідує зі змісту довідки ЛКК Комунального некомерційного підприємства Ярмолинецький центр первинної медико-соціальної допомоги від 06.05.2024 № 573, ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не здатний до самообслуговування.

Згідно висновку за формою первинної облікової документації №080-4/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407, Комунального некомерційного підприємства Ярмолинецький центр первинної медико-санітарної допомоги про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 рекомендована соціальна послуга як отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

17.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі п.п. г п.3 ч.5 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком, що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я).

До вказаного рапорту позивач додав:

1) копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , виданий органом № 6832, від 22.03.2021 року;

2) копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 11.04.2024 року;

3) копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №5 від 11.04.2024 року;

4) копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 серія НОМЕР_4 , виданий Ярмолинецьким РС УМВС України в Хмельницькій області 26 липня 1996 року;

5) копію коду РНОКПП ОСОБА_2 № НОМЕР_5 від 15.05.2018 року;

6) копію виснову про наявність порушення функції організму ОСОБА_2 № 574 від 06.05.2024 року;

7) копію довідки ЛКК ОСОБА_2 № 573 від 06.05.2024 року;

8) копію довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 №817 від 13.11.2019 року;

9) копію акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян №10 від 15.04.2024 року;

10) копію довідки Ярмолинецької селищної ради про склад сім`ї №132 від 12.04.2024 року.

У звільненні за цією підставою позивачу було відмовлено з огляду на те, що подані військовослужбовцем документи не підтверджували необхідності здійснення постійного догляду за батьком (лист військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2024 №1634/5833).

Вказано, зокрема, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії.

Надана позивачем довідка ЛКК від 06.05.2024 №573, не може бути визнана документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини лише стосовно особи, яка не досягла 18 років.

До рапорту позивачем не надано висновку медико-соціальної експертної комісії, яким було б підтверджено необхідність постійного догляду за батьком - ОСОБА_2 .

Крім того, позивача повідомлено, що з 18.05.2024 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11 квітня 2024 року №3633-IX було внесено зміни у статтю 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Станом на момент розгляду військовою частиною НОМЕР_1 рапорту про звільнення з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту г пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а саме у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, у Законі України Про військовий обов`язок і військову службу зазначена підстава для звільнення з військової служби втратила чинність.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України Про військовий обов`язок і військову службу.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу).

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно пп. "г" п.3 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції станом на 04.05.2024) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), в тому числі, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

18.05.2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" №3633-IX.

У зв`язку із внесеними змінами положеннями пп. "г" п.3 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у новій редакції чинній з 18.05.2024, визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з ч.12 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції чинній з 18.05.2024) військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, положення Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", якими визначено підстави звільнення з військової служби, змінились та законодавцем шляхом внесення змін до нормативно-правового акту встановлено, що для звільнення з військової служби військовослужбовець має довести відсутність у батька позивача інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати за ним постійний догляд, або неможливості здійснення постійного догляду за батьком позивача такими особами через їх самостійну потребу в постійному догляді за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджених указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до п.14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби.

Відповідно до абз.4 п.241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Так, позивачем подано відповідачу рапорт від 17.05.2024 про звільнення з військової служби у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за батьком - ОСОБА_2 .

До рапорту про звільнення з військової служби позивачем додано копію Висновку Комунального некомерційного підприємства Ярмолинецький центр первинної медико-санітарної допомоги форми первинної облікової документації №080-4/о від 06.05.2024 №574 про наявність у ОСОБА_2 (батька позивача) порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують надання послуги з догляду на непрофесійній основі, а також копію довідки ЛКК Комунального некомерційного підприємства Ярмолинецький центр первинної медико-соціальної допомоги від 06.05.2024 № 573, згідно якої ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не здатний до самообслуговування.

Суд вважає подані позивачем до рапорту про звільнення з військової служби від 17.05.2024 документи належними і достатніми для підтвердження того, що ОСОБА_1 (батько позивача) є особою з інвалідністю ІІ групи (довічно) та потребує постійного стороннього догляду.

Однак, суд звертає увагу, що листом від 22.06.2024 №1634/5833 військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у звільненні з військової служби.

За позицією відповідача, після набуття чинності 18.05.2024 року змін до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" позивач не міг бути звільнений за правилами, що діяли до 18.05.2024 року, оскільки вони втратили чинність.

Надаючи оцінку таким доводам, суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до висновків щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, які викладені у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з цього правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, становлять випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зі змісту вказаних рішень Конституційного Суду України також слідує, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У Рішенні Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року №5-р(I)/2019 Конституційний Суд України зробив висновок, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування.

На переконання суду, для надання відповіді на питання, чи порушено права позивача у зв`язку із відмовою у задоволенні його рапорту на підставі застосування нових положень Закону, що набули чинності вже після надходження та реєстрації його рапорту у військовій частині, слід встановити наступні обставини:

- чи містили зміни до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", внесені Законом №3633-ІХ, спеціальні правила щодо застосування цих змін у часі;

- чи у межах встановлених строків було розглянуто рапорт позивача.

Аналіз змін до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", внесених Законом №3633-ІХ, дає підстави вважати, що законодавець не передбачив спеціальні правила щодо застосування цих змін у часі, а тому вони застосовуються до правовідносин за загальними правилами з дня набуття ними чинності, тобто з 18.05.2024 року.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує правові висновки Верховного Суду у постанові №280/3308/23 від 23 липня 2024 року у якій суд касаційної інстанції вказав, що у разі безпосередньо (прямої) дії нормативно-правового акта в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.

У разі якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

Такий підхід у вирішенні питання щодо застосування принципу дії законів у часі неодноразово застосовувався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №826/10971/16, від 24 січня 2023 року у справах №640/14816/20 та №600/5806/21-а, від 08 жовтня 2021 року у справі №240/19318/20, від 16 листопада 2021 року у справі №360/1406/20, від 01 грудня 2022 року у справі №640/7578/20, від 07 листопада 2023 року у справі №520/9778/19 та від 10 січня 2024 року у справі №380/13615/21.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене суд дійшов до висновку, що оскільки на час розгляду рапорту ОСОБА_1 від 17.05.2024 про звільнення з військової служби вже діяла нова редакція статті 26 Закону №2232-XII, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції чинній на час прийняття рішення, а не на час подання рапорту.

Водночас, ні до рапорту, ні до матеріалів справи не надано доказів щодо відсутності у ОСОБА_2 (батька позивача) інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, або неможливості здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 такими особами через їх самостійну потребу в постійному догляді за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що відповідач правомірно відмовив у задоволенні рапорту позивача та звільненні його з військової служби.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач не позбавлений права повторно подати до військової частини НОМЕР_6 рапорт про звільнення з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своїм батьком - ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи, додавши, окрім документів, зазначених у рапорті від 17.05.2024, документи, що підтверджують відсутність у ОСОБА_2 (батька позивача) інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати за ним постійний догляд, або неможливості здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 такими особами через їх самостійну потребу в постійному догляді за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04 жовтня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_7 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_8 )
Головуючий суддя Д.А. Божук