Справа № 398/3997/24
Суддя: Голосеніна Т. В.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/3997/24
Провадження №: 2-а/398/63/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" вересня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі:головуючого судді Голосеніної Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа: поліцейський Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Герман Дмитро Юрійович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУНП в Кіровоградській області, третя особа: поліцейський Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Герман Д.Ю., про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 25.07.2024 року серії ЕНА № 2676648, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на суму 340 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини.

Згідно оскаржуваної постанови, 25 липня 2024 року о 10 год 50 хв в м. Олександрії по вул. Поштовій, 23, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу OpelKadet, державний номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. З постановою позивач не згодний, вважає, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою.

25 липня 2024 року о 10 год 50 хв в м. Олександрії по вул. Поштовій, 23, позивач дійсно на вимогу працівника поліції здійснив зупинку свого транспортного засобу. Як на підставу зупинки транспортного засобу позивача поліцейський послався на те, що пасажири автомобіля позивача не були пристебнуті пасками безпеки, що позивач заперечив. Відеозаписом, продемонстрованим поліцейським позивачу, не підтвердилось, що пасажири його автомобіля не були пристебнуті пасками безпеки, тому поліцейський звинуватив позивача у порушенні п. 15.9 ПДР здійснення зупинки транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території.

Позивач вважає, що поліцейський безпідставно зупинив його, тому подальші дії поліцейського є незаконними.

З наведених підстав позивач просить суд вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою від09.08.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, у якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводи відзиву мотивувала тим, що поліцейським у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» та вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення на місці було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 340 грн, оскільки позивач порушив п. 15.9 Правил дорожнього руху.

Третя особа надала пояснення, у яких просила відмовити у задоволенні позову, оскільки в діях позивача вбачаються явні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Тому суд вважає за можливе провести розгляд даної справи за відсутності сторін/їхніх представників.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25 липня 2024 року поліцейським Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Германом Д.Ю. винесено постанову серії ЕНА № 2676648 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на суму 340 грн. Згідно даної постанови 25.07.2024 року о 10 год 50 хв водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу OpelKadet, державний номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху.

Відповідальність за порушення Правил дорожнього руху України та порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення встановлено Кодексом України про адміністративні правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в суді у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.ст. 268, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Системний аналіз приписів КУпАП, які регламентують порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, дозволяє зробити висновок про те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Відповідно до ст.ст.72-74 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування та одержані в порядку встановленому законом.

При цьому, ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ч. 1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до підпункту «и» пункту 15.9 ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав для зупинення поліцейським транспортних засобів, а також встановлено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до норм статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, якщо наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Водій зобов`язаний зупинити авто, не порушуючи діючі правила дорожнього руху, тобто зупиняючи транспортний засіб, водій повинен забезпечити безпеку проїзду собі та іншим учасникам. Визначені чіткі правила зупинки транспортних засобів, які водії повинні дотримуватися: перед з`їздом на узбіччя потрібно увімкнути сигнал покажчика повороту; після зупинки транспортного засобу необхідно увімкнути аварійну світлову сигналізацію; зупинитись лише у дозволеному місці, зокрема заборонено зупинятися ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзд.

Відповідно до правової позиції КАС у складі Верховного Суду, висловленої у постанові від 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), належним доказом вчинення правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш, ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Як встановлено з відеозапису, наданого третьою особою (файл «NOR_000000_000000_2407_AA_N0004», з 4:50 хв до 5:20 хв), поліцейським було здійснено замір відстані від місця зупинки автомобіля позивача до виїзду з прилеглої території та встановлено, що дана відстань складає 7 м, що підтверджує правомірність винесення поліцейським оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У рішенні ЄСПЛ від 29.06.2007 справа «О`Галлорен та Франціс проти Сполученого Королівства» надано висновок, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілями, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Незважаючи на те, що підстава для зупинки транспортного засобу позивача - пасажири його автомобіля не були пристебнуті пасками безпеки не підтвердилась, це не позбавляло його обов`язку дотримуватися вимог Правил дорожнього руху.

За таких обставин, доводи позивача суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються відеозаписом з місця події, наданим третьою особою поліцейським Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Германом Д.Ю., який виніс оскаржувану постанову.

Дослідивши наведені в позовній заяві доводи позивача, суд дійшов висновку, що вони не спростовують правомірність оскаржуваної постанови та не є безумовними підставами для її скасування.

Зважаючи на вказане, позивачем не надано достатнього обґрунтування того, що він не порушував Правил дорожнього руху і притягнення його до адміністративної відповідальності є неправомірним.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою у відповідності до норм чинного законодавства, підстав для її скасування немає, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.6-10,121,122,241-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа: поліцейський Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Герман Дмитро Юрійович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24.09.2024 року.

Суддя Т.В. Голосеніна