Справа № 600/6131/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 жовтня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/6131/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у письмовому провадженні звіт про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а.

В С Т А Н О В И В:

На виконання вимог ухвали суду від 03.07.2024 у справі № 600/6131/23-а, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подано до суду звіт про виконання судового рішення від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а.

Ухвалою суду від 05.09.2024 призначено до розгляду звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про виконання судового рішення в адміністративній справі № 600/6131/23-а у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання позивач не з`явилися, водночас подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідач не прибув, однак подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Враховуючи вищенаведене, керуючись вимогами ч. 3 ст. 194 КАС України, суд вважає, що немає перешкод для розгляду звіту про виконання судового рішення у порядку письмового провадження.

Розглянувши звіт про виконання судового рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами, та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд звертає увагу, що процесуальним законом встановлений певний порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Так, згідно із положеннями ч.1 та 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

З матеріалів справи видно, що у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 02.06.2023 № 83;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та нарахувати, пенсію за віком, прийнявши для розрахунку пенсії довідку про з/п № 982 від 12.08.2021, довідку № 983 від 12.08.2021, довідку № 984 від 12.08.2021.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а, яке набрало законної сили 25.03.2024, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.06.2023 № 83 про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2022 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 1073,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 02.05.2024 у справі № 600/6131/23-а встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області строк для надання звіту про виконання судового рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а до 17.05.2024.

На виконання ухвали суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подано звіт про виконання рішення у справі № 600/6131/23-а.

Ухвалою суду від 03.07.2024 у справі № 600/6131/23-а відмовлено у прийнятті звіту Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області новий строк для надання звіту про виконання судового рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а до 05.08.2024.

На виконання вказаної ухвали суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подано до суду звіт про виконання рішення у справі № 600/6131/23-а та письмові пояснення.

Як видно із поданого звіту, відповідач зазначає, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а виконано в межах покладених зобов`язань та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 29.07.2024 № 83.

Дослідженням рішення про відмову у призначенні пенсії від 29.07.2024 № 83 встановлено, що повторно розглянувши заяву позивача, відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Зокрема, страховий стаж позивача становить 25 років 10 місяців 28 днів. Пільговий стаж становить 7 років 4 місяці 18 день.

У звіті про виконання судового рішення та письмових поясненнях відповідач зазначав, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи: з 18.08.1992 по 05.11.1993, протягом якого позивач працював електрослюсарем на дільниці з повним робочим днем під землею на шахті Шахтарськ-Глибока (запис в трудовій книжці № 5 та № 6), з 28.07.1997 по 23.12.1999, протягом якого позивач працював електрослюсарем з повним робочим днем під землею Державної холдингової компанії "Шахтарськантрацит" (запис в трудовій книжці №15 та № 16) та з 01.07.2014 по 10.04.2015, протягом якого позивач працював на посаді гірничого монтажника підземника 5 розряду на ділянці ГМР з повним робочим днем під землею (запис в трудовій книжці № 31 та № 34).

З огляду на наведене, суд зазначає наступне.

На підставі аналізу ст. ст. 3, 8, ч. 1 та 2 ст. 55, ч. 1 та 2 ст. 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р (II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 7 ст. 382 КАС України передбачено, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених ч. 1 і 2 цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Як зазначалося вище, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а, яке набрало законної сили, в т.ч.: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2022 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

При розгляді судом справи № 600/6131/23-а, судом досліджувалася трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 . Зокрема, дослідженням трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 встановлено, серед іншого, що з 18.08.1992 по 05.11.1993 позивач працював електрослюсарем на дільниці з повним робочим днем під землею на шахті Шахтарськ-Глибока (запис в трудовій книжці №5 та № 6), з 28.07.1997 по 23.12.1999 позивач працював електрослюсарем з повним робочим днем під землею Державної холдингової компанії "Шахтарськантрацит" (запис в трудовій книжці № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 ) та з 02.06.2011 по 10.04.2015 позивач працював на посаді гірничого монтажника підземника 5 розряду на ділянці ГМР з повним робочим днем під землею (запис в трудовій книжці №31 та № 34).

У мотивувальній частині рішення суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а, судом наголошено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Отже, під час розгляду справи по суті судом зроблено висновки про необхідність врахування стажу роботи позивача та періоду навчання, оскільки вказані записи підтверджуються трудовою книжкою.

Дослідженням звіту про виконання судового рішення та доданих до нього матеріалів встановлено, що відповідач на виконання рішення суду повторно розглянув заяву та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно заяви від 22.09.2022 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідач зазначає, що навчання, військова служба, та трудова діяльність (всі періоди роботи) згідно записів в трудовій книжці зараховано до страхового стажу.

При цьому, відповідач вказує, що за даними персоніфікованого обліку пільговий стаж позивача наступний: по Списку 1 - 2 роки 4 місяці 21 день, по статті 14 (П/П) - 3 роки 5 місяців 27 днів, підземні професії ст. 14 за пост. №202 - 1 рік 6 місяців.

Періоди роботи з 18.08.1992 по 05.11.1993 та з 28.07.1997 по 23.12.1999 згідно з записами трудової книжки зараховано до страхового стажу заявника, водночас не зараховані до пільгового стажу.

Відповідач у звіті про виконання судового рішення та поясненнях до звіту наголошує, що до пільгового стажу відсутні підстави для зарахування періоди роботи позивача з 18.08.1992 по 05.11.1993, з 28.07.1997 по 23.12.1999 та з 01.07.2014 по 10.04.2015, протягом якого позивач працював на посаді гірничого монтажника підземника 5 розряду на ділянці ГМР з повним робочим днем під землею (запис в трудовій книжці № 31 та № 34), оскільки у трудовій книжці відсутні необхідні відомості: розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи. Відсутня інформація про атестацію робочого місця, періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати, прогули, простої. Відсутні законодавчі підстави для врахування такої інформації, зазначеної у довідці № 334 від 29.07.2021, зокрема за 1992-1993 роки. Ця довідка видана окупаційними органами донецької народної республіки, та з огляду на приписи ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 №1207-VII є недійсною і не створює правових наслідків. Не вбачається можливим також витребування копій первинних документів від органів ДНР. Пенсійний фонд України не володіє можливістю в інший спосіб отримати та підтвердити відомості про роботу на окупованих територіях, яка мала місце до запровадження системи персоніфікованого обліку відомостей та відображення таких відомостей в реєстрі застрахованих осіб (запроваджувалась у 1998-2000 роках).

Стосовно посилання відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 18.08.1992 по 05.11.1993, з 28.07.1997 по 23.12.1999 та з 01.07.2014 по 10.04.2015, з огляду на те, що у трудовій книжці відсутні необхідні відомості: розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, суд зазначає наступне.

Згідно Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, що діяв до 11.03.1994, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, що діяв до 16.03.2003, Список № 1 затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, що діяв до 24.06.2016 та Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2016 за № 461, містить в собі розділ 1 "Гірничі роботи", який включає підрозділ 1 "Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень" (право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах) та підрозділ 2 "Підземні роботи на будівництві, реконструкції, технічному переозброєнні і капітальному ремонті гірничих виробок, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд" (право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті на будівництві, реконструкції, технічному переозброєнні і капітальному ремонті гірничих виробок, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд).

Таким чином, посади, на яких працював позивач з повним робочим днем під землею у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а записи у трудовій книжці позивача за вказані періоди містять інформацію щодо таких умов та характеру праці на вказаних посадах, як зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах.

Посилання відповідача щодо відсутності інформації про атестацію робочого місця позивача, періоди перебування його у відпустках без збереження заробітної плати, прогули, простої, суд оцінює критично, оскільки на працівника, зайнятого повний робочий день на підземних роботах, не можна покладати відповідальність за не проведення, несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці або відсутність інформації про атестацію робочого місця. Не проведення, несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладена правова позиція, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Необґрунтованими, на переконання суду, є також твердження відповідача щодо відсутності підстав для врахування інформації, зазначеної у довідці № 334 від 29.07.2021; неможливості витребування копій первинних документів від органів на окупованих територіях; відсутності можливості отримати та підтвердити відомості про роботу на окупованих територіях, яка мала місце до запровадження системи персоніфікованого обліку відомостей та відображення таких відомостей в реєстрі застрахованих осіб (запроваджувалась у 1998-2000 роках), оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, а також перевірити інформацію, що наведена в довідках, виданих органами, які знаходяться на окупованих територіях, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.10.2019 у справі № 711/10426/16-а.

Таким чином, на виконання рішення суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а, яке набрало законної сили, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області не надало до суду доказів повторного розгляду заяву ОСОБА_1 від 22.09.2022 про призначення пенсії та прийняття рішення за наслідками розгляду вказаної заяви, з урахуванням висновків суду.

Зокрема, відповідачем при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії та прийнятті рішення за наслідками розгляду вказаної заяви, не враховано висновки суду, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Крім того, відповідачем не враховано висновки суду що необхідності витребування з органу Пенсійного фонду та дослідження матеріалів пенсійної справи позивача з метою співставлення періодів, зазначених в спірних довідках, із записами про роботу в трудовій книжці, з`ясування правових наслідків можливого призначення пенсії на підставі поданих довідок, що є складовою конституційного права позивача на отримання належного рівня пенсійного забезпечення.

Таким чином, встановлені по справі обставини, дають підстави прийти до висновку, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а, всупереч вимогам ст. 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, ст. ст. 14 та 370 КАС України, не виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Суд перевіряє фактичне виконання судового рішення шляхом розгляду звіту, що був поданий боржником, а також шляхом дослідження інших письмових доказів, які приєднані до матеріалів справи.

За наведених вище обставин, суд відмовляє Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у прийнятті звіту про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а.

Згідно ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства (ст. 119 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою як учасника справи, поданою до закінчення цього строку так і з ініціативи суду.

Продовження строку передбачає надання нового строку на вчинення тієї процесуальної дії, яка не була з поважних причин вчинена у первісно встановлений строк.

Беручи до уваги наведене, з метою ефективного поновлення прав позивача та реального виконання рішення суду, суд вважає за необхідне продовжити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області строк для подання звіту про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а до 31.10.2024.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 118, 121, 241, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У прийнятті звіту Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а, - відмовити.

2. Продовжити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області строк для подання безпосередньо до Чернівецького окружного адміністративного звіту для подання звіту про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 600/6131/23-а до 31.10.2024.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя В.К. Левицький