Справа № 500/4645/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4645/24

01 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, в якій просить:

визнати протиправними дії Управління соціальної політики Тернопільської міської ради щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01.09.2023 по 31.03.2024 в сумі 21000,00 грн. допомоги як внутрішньо переміщеній особі, передбаченої Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2022;

зобов`язати Управління соціальної політики Тернопільської міської ради вчинити дії, а саме нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.09.2023 по 31.03.2024 допомогу в сумі 21000,00 грн. як внутрішньо переміщеній особі, передбачену Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу, що підтверджується довідкою Управління соціальної політики Тернопільської міської від 14.11.2023 № 6117-. Поряд з цим, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради здійснювало виплату допомоги на проживання позивачу - як внутрішньо переміщеній особі. Однак, з 01.09.2023 допомога на проживання позивачу припинила надходити. На адвокатський запит, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради листом № 6696-Ю/2024 від 15.03.2014 повідомлено, що згідно поданої заяви позивачу призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.05.2023 по 31.05.2023 в розмірі 2000,00 грн. щомісячно та з 01.06.2023 по 31.04.2024 в розмірі 3000,00 грн. щомісячно. Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2023 № 709 "Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб" та за результатами верифікації Мінфіну з 01.09.2023 масовим перерахунком йому припинено виплату допомоги на проживання, оскільки заявник має на депозитному банківському рахунку кошти у загальній сумі, що перевищує 100 000 грн. Однак, кошти, які перебували на депозитному банківському рахунку позивача в сумі 805200,00 грн., були виплачені йому як одноразова грошова допомога відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 як особі з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, - на лікування, оплату медичних послуг та реабілітацію.

На думку позивача, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради безпідставно припинило нарахування йому виплат на проживання як внутрішньо переміщеній особі за період з 01.09.2023 по 31.03.2024 в сумі 21000,00 грн., що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 31.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради подано до суду відзив на позовну заяву, просило відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 і перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради з 26.04.2023 по 19.10.2023 та з 14.11.2023 по даний час, згідно поданої заяви № 6117- від 26.04.2023. ОСОБА_1 призначено грошову допомогу на проживання на підставі заяви позивача з копіями документів та на підставі рішення №-2023-2 від 03.07.2023 на період з 01.04.2023 в розмірі 2000,00 грн. щомісячно та з 01.06.2023 3000,00 грн. щомісячно. При призначенні допомог позивач був попереджений спеціалістами Управління про надання достовірних відомостей, які вплинули на надання призначеної допомоги та про припинення даної допомоги у разі подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї, зміни обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги. В заявах про призначення щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 26.04.2023 №220514 та від 21.06.2023 № 35, ОСОБА_1 власноруч ставив свій підпис під цими попередженнями усвідомлюючи, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України та одночасно давав згоду на збір інформації про сім`ю та доходи, що необхідно для призначення допомоги. Масовим перерахунком по обробці результатів верифікації, яку здійснює Міністерство фінансів України, виплату допомоги на проживання ОСОБА_1 було припинено автоматично з 01.09.2023, оскільки на депозитному банківському рахунку позивача наявні кошти в загальній сумі, що перевищує 100 000 грн. Про факт наявності депозиту на банківському рахунку в загальній сумі, що перевищує 100 000 грн. свідчать і особисті пояснення позивача, які він виклав у своєму електронному зверненні до Міністерства соціальної політики України від 03.04.2024. В даному випадку, приймаючи вищезазначене рішення відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 і перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради з 26.04.2023 по 19.10.2023 та з 14.11.2023 по даний час, згідно поданої заяви № 6117- від 26.04.2023.

Позивач 26.04.2023 звернувся до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою для призначення щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради №-2023-2 від 03.07.2023 призначено ОСОБА_1 грошову допомогу на проживання на підставі на період з 01.04.2023 в розмірі 2000,00 грн. щомісячно та з 01.06.2023 3000,00 грн. щомісячно.

Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум протоколом від 29.09.2023 № 50Є975 дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 ОСОБА_1 майору медичної служби у відставці, звільненому 21.04.2023, який є особою з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, на підставі довідки МСЕК серія 12ААГ № 24607 від 24.05.2023 - у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, якому вперше встановлено інвалідність (2023 рік), в сумі 805200,00 грн., що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №11826 від 01.11.2023.

Зазначені кошти нараховані позивачу на його банківський картковий рахунок 02.11.2023, що підтверджується довідкою акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" про рух коштів від 16.02.2024.

Масовим перерахунком по обробці результатів верифікації, яку здійснює Міністерство фінансів України, виплату допомоги на проживання ОСОБА_1 було припинено автоматично з 01.09.2023, оскільки на депозитному банківському рахунку позивача наявні кошти в загальній сумі, що перевищує 100 000 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Положеннями ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Указом Президента України від 24.02.2022 №62/2022 "Про введення воєнного стану в України" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (затверджено Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX), який наразі триває.

Приписами ст.1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі Закон №1706-VII) визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст.4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

20.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам" (далі Порядок №332), якою затверджений Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п.2 Порядку №332 допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка", затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Згідно з п.3 Порядку №332 починаючи з травня 2022 допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20 травня 2022 заявку на відшкодування відповідних витрат, зокрема засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі Портал дія), або за умови подання документального підтвердження від органів документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської Федерації.

Інформація про території, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, є складовою частиною переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі - перелік).

01.08.2023 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб" від 11.07.2023 №709 (далі Постанова №709), п.1 якою установлено, що з 01.08.2023 виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога), які перемістилися з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, а також особам, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, зруйноване або непридатне для проживання житлове приміщення та яким допомогу було призначено відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам" продовжується автоматично на один шестимісячний період.

Підпунктом 3 п.2 Постанови №709 установлено, що з 01.09.2023 виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови внутрішньо переміщена особа має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень, або облігації внутрішньої державної позики, строк погашення яких настав або визначений моментом пред`явлення вимоги, на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень.

Відповідно до п.3 цієї постанови рішення про продовження виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пунктах 1 і 2 цієї постанови, приймається на підставі інформації Міністерства фінансів за результатами проведеної верифікації даних щодо одержувачів допомоги, інформацію про яких надано Міністерством соціальної політики з урахуванням даних, що обробляються стосовно них на інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам" з урахуванням змін, затверджених цією постановою.

Перевірку відповідності відомостей щодо внутрішньо переміщеної особи вимогам, зазначеним у пункті 2 цієї постанови, Міністерство фінансів проводить станом на 1 серпня 2023 року.

Відповідно до п.22 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 (в редакції Постанови №709) з метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України "Про верифікацію та моніторинг державних виплат".

У спірних правовідносинах, ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи та перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради з 26.04.2023 по 19.10.2023 та з 14.11.2023 по даний час.

За результатами верифікації, проведеної відповідно до Закону України "Про верифікацію та моніторинг державних виплат", виплату допомоги на проживання ОСОБА_1 було припинено автоматично з 01.09.2023, оскільки на депозитному банківському рахунку позивача наявні кошти в загальній сумі, що перевищує 100 000 грн.

Факт наявності у ОСОБА_2 депозиту на банківському рахунку в загальній сумі, що перевищує 100 000 грн., позивачем не заперечується.

За викладеними у позовній заяві твердженнями, кошти, які перебували на депозитному банківському рахунку позивача в сумі 805200,00 грн., були виплачені йому як одноразова грошова допомога відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 як особі з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, - на лікування, оплату медичних послуг та реабілітацію.

Однак, суд звертає увагу, що з правового аналізу положень Постанови №709, а саме п.2, вбачається, що виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, починаючи з 01.09.2023 припиняється, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови внутрішньо переміщена особа має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень, або облігації внутрішньої державної позики, строк погашення яких настав або визначений моментом пред`явлення вимоги, на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень.

При цьому, вказана норма не містить виключень щодо джерела походження коштів та порядок їх витрачення не враховується.

З приводу доводів позивача про те, що купівля іноземної валюти, яка необхідна йому для проходження реабілітації за кордоном, в банківських установах можлива лише при зарахуванні гривневого еквіваленту на тримісячний депозит та в розмірі не більше 200 тис. грн. з огляду на приписи пп.1-4 п.12 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", слід відзначити, що згідно з пп.1-2, 16 цього ж пункту уповноваженим установам забороняється здійснювати торгівлю валютними цінностями (уключаючи операції за дорученням клієнтів), крім випадків, зокрема:

купівлі клієнтами - фізичними особами іноземної валюти в готівковій формі: за готівкові кошти в гривні; за безготівкові кошти в гривні з власного поточного рахунку в національній валюті цього клієнта - фізичної особи в обсязі, що не перевищує в еквіваленті 100000 гривень на день (без урахування комісії банку);

продажу фізичній особі - клієнту банку безготівкової іноземної валюти, без підтвердження наявності підстав/зобов`язань для проведення такої операції на суму, що не перевищує в еквіваленті 50000 гривень на календарний місяць в одному банку. Така іноземна валюта зараховується банком на поточний рахунок фізичної особи.

Водночас в силу вимог пп.4 п.2 Постанови №709 з 1 вересня 2023 р. виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови: внутрішньо переміщена особа здійснила операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних (у тому числі реабілітаційних, протезування) соціальних та/або освітніх послуг), а також банківських металів на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень;

За цим, позивач не був позбавлений здійснити операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти для оплати медичних (у тому числі реабілітаційних) послуг, без припинення йому виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Спірні положення Постанови №709 не регулюють правовідносини, які склалися на момент призначення допомоги позивачеві. Відповідач визнає правомірність такого призначення та не вимагає повернення виплачених позивачам сум. Вказані норми діють перспективно, виключно на майбутнє, тому вони не суперечать ст.58 Конституції України.

Доказів визнання цих положень такими, що не відповідають Конституції України та/або визнання їх протиправними та/або нечинними в судовому порядку до матеріалів справи не надано та судом таких обставин не встановлено.

Крім того, суд наголошує, що єдиними нормативно-правовими актами, якими регулюються питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, зокрема, щодо порядку надання такої допомоги, є Порядок №332, зокрема в редакції Постанови №709. Жодними іншими нормативно-правовими-актами, зокрема, Конституцією та/або законами України, які мають вищу юридичну силу по відношенню до актів Кабінету Міністрів України, вказані питання не регулюються, а тому, відповідно, у суду відсутні підстави для аналізу положень вказаних нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, в частині регулювання питань виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, на їх відповідність іншим нормативно-правовим актам, що мають вищу юридичну силу.

З огляду на викладене, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд не вбачає в діях відповідача щодо припинення виплати позивачу допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.09.2023 по 31.03.2024 ознак протиправності, а доводи позивача наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваного рішення, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Управління соціальної політики Тернопільської міської ради (місцезнаходження: вул.Лисенка, 8, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46002, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.