Справа № 640/28666/20
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 640/28666/20

провадження № К/990/34873/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І., перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до Державної Аудиторської служби України про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги,

у с т а н о в и в :

11 вересня 2024 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Смокович М. І. з 30 вересня 2024 року по 01 жовтня 2024 року перебував у відпустці на підставі наказу від 25 вересня 2024 року № 1943/0/5-24, у зв`язку із чим вирішення питання про відкриття касаційного провадження відбувається після виходу судді з відпустки.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд зазначає таке.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

В обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження скаржник покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме застосування положень статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими контролюючий орган наділений правами, зокрема, пред`являти підконтрольним суб`єктам обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (пункт 7 частини першої статті 10), звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пункт 10 частини першої статті 10) у разі, якщо обов`язкові до виконання вимоги контролюючого органу є неконкретизованими (нечіткими) або суперечать вимогам інших нормативно-правових актів або суперечать правовим висновкам, викладеним в рішеннях Конституційного Суду України.

Також автор скарги вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини другої статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якою законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються у разі, якщо обов`язкові до виконання вимоги контролюючого органу є неконкретизованими (нечіткими) або суперечать вимогам інших нормативно-правових актів або суперечать правовим висновкам, викладеним в рішеннях Конституційного Суду України.

Проаналізувавши на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» ухвалені у цій справі судові рішення, встановлено, що предметом спору у цій справі є вимога Державної аудиторської служби України від 10 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020, відповідно до якої, контролюючий орган вимагає усунути виявлені порушення законодавства у встановленому порядку, а саме:

1. вжити заходів щодо усунення порушень на суму 5625,27 тис. грн, в тому числі шляхом зменшення бюджетних асигнувань;

2. відобразити в обліку дебіторську заборгованість за державним підприємством "Дирекція з будівництва та обслуговування прикордонної інфраструктури, Управління інформації ДПСУ, провести притензійно-позовну роботу з ними щодо відшкодування вартості отриманих послуг, шляхом повернення до загального фонду державного бюджету;

3. провести претензійно-позовну роботу з мешканцями гуртожитку по АДРЕСА_1 та Будинкоуправлінням № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України щодо відшкодування вартості отриманих комунальних послуг шляхом повернення коштів до загального фонду державного бюджету;

4. забезпечити відшкодування порушення безпідставного зарахування власних надходжень спеціального фонду бюджету Військова частина НОМЕР_1 коштів у вигляді плати за послуги які не передбачені чинним законодавством на загальну суму 225,63 тис. грн шляхом повернення коштів до загального фонду державного бюджету;

5. забезпечити відшкодування порушення завищення вартості виконаних підрядних робіт на суму 17,51 тис. грн шляхом проведення претензійно-позовної роботи з підрядними організаціями;

6. провести суцільну інвентаризацію наявного житлового фонду який обліковується на позабалансовому рахунку, за результатами якого привести бухгалтерський облік у відповідність фактичній наявності активів з оформленням права власності на них;

7. через непроведення заходів претензійно-позовного характеру та спливу строків позовної давності провести службові розслідування щодо осіб Військової частини НОМЕР_1 , які не забезпечили належного захисту інтересів держави;

8. проаналізувати матеріали ревізії та вжити заходів щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання про притягнення до відповідальності винних осіб.

При цьому позивач звернувся з цим позовом, не погоджуючись з пунктами 2 та 8 зобов`язальної частини оскаржуваної вимоги Державної аудиторської служби України.

Вказуючи на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень, автор скарги фактично наполягає на тому, що спірні пункти вимоги контролюючого органу, яка є обов`язковою до виконання, є неконкретизованими (нечіткими) або суперечать вимогам інших нормативно-правових актів або суперечать правовим висновкам, викладеним в рішеннях Конституційного Суду України.

Водночас автор скарги вказує на статті 10, 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», не конкретизуючи взаємозв`язок з іншими нормами права, тлумачення яких, на думку автора, є спірними та такими, що потребують формуванню висновку Верховного Суду.

Отже, таке обґрунтування підстав звернення з касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Обґрунтованих підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржником не зазначено.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

у х в а л и в :

1. Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 640/28666/20 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до Державної Аудиторської служби України про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя М. І. Смокович