Справа № 420/22719/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/22719/24

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів Бойка А.В., Федусика А.Г.,

розглянувши заяви представника Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича про ухвалення додаткового рішення та ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та винесення окремої ухвали по справі за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2024 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича від 08.07.2024 ВП 75473770 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови за ч.1 ст.152-1 КУпАП серії ОДП №3031618 від 20.03.2024 Департамента транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

16 та 18 вересня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій відповідач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн.

18 вересня 2024 року ОСОБА_1 до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить прийняти додаткове судове рішення по справі та надати оцінку доводам:

- що на постанові у форматі А4 серія ОДП №3031618 від 20.03.2024 Департамента транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, немає підпису особи, яка оформила цю Постанову;

- незаконності відправлення стягувачем по ВП№75473770 від 08.07.2024 р. Укрпоштою Стандарт постанови за ч.1 ст. 152-1 КупАП серія ОДП №3031618 від 20.03.2024 року без оплати доставки рекомендованого листа з повідомленням про отримання до адресу одержувача, а лише до поштового відділення;

- а також вказати порядок оскарження у касаційної інстанції постанови від 17.09.2024 р. по справі № 420/22719/24.

19 вересня 2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якій позивач просить доповнити текст заяви про додаткове рішення по справі даним клопотанням.

26 вересня 2024 року до суду подано клопотання ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд винести окрему ухвалу відносно адвоката Нікітіної Ганни Едуардівни.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року призначено розгляд заяв представника Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича про ухвалення додаткового рішення та ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, у відкритому судовому засіданні в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду у залі судового засідання №8 на 01.10.2024 р. о 10:00. Запропоновано особам, які беруть участь у справі, у строк до 26.09.2024 року подати до П`ятого апеляційного адміністративного суду заперечення на заяву про розподіл судових витрат, копію заперечень направити сторонам у справі, надати суду докази надсилання копії заперечень та доданих до них документів учасникам справи.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 3 ст. 252 КАС України визнала можливим проводити розгляд заяв за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для прийняття додаткової постанови, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1 та 2 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частина 2 ст. 139 КАС України встановлює, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на вище зазначене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для стягнення судових витрат на користь відповідача приватного виконавця з позивача у даній справі з огляду на наступне.

За визначенням, що міститься у п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

За визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закон №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Стаття 16 Закону №1403-VIII встановлює, що приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.

Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Зважаючи на те, що приватний виконавець уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень, колегія суддів приходить до висновку, що в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України приватний виконавець в адміністративному судочинстві підпадає під поняття «суб`єкт владних повноважень», а саме є іншим суб`єктом при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зважаючи на встановлені обставини та вказані норми, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення судових витрат на користь відповідача з позивача у даній справі.

Що стосується заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Колегія суддів зауважує, що в заяві про ухвалення додаткового рішення та в клопотанні про доповнення заяви про ухвалення додаткового рішення, позивач зазначає, що при прийнятті постанови, колегією не надано оцінки її доводам і при ухваленні додаткового рішення фактично просить надати оцінку її доводам.

Крім цього, звертає увагу на порядок оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року.

Колегія суддів зазначає, що статтею 252 КАС України визначено вичерпний перелік умов для ухвалення додаткової постанови, у зв`язку з чим колегія приходить до висновку, що підстави для ухвалення додаткової постанови відсутні.

Що стосується порядку оскарження П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у зазначеній постанові виправлено описку, з викладенням аб. 4 резолютивної частини в іншій редакції.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали у відношенні адвоката Нікітіної Ганни Едуардівни, колегія суддів вважає що таке клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи поданого позивачкою клопотання зводяться до неналежного виконання професійних обов`язків, зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, і законодавства адвокатом Нікітіної Г.Е. у зв`язку з чим, позивач вважає, що відносно адвоката Нікітіної Г.Е. необхідно постановити окрему ухвалу.

Відповідно до статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Разом з тим, колегією не виявлено таких порушень закону, пов`язаних з предметом даної справи, про які належить інформувати компетентні органи, уповноважені на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Колегія суддів зауважує, що доводи заявниці, про порушення адвокатом процесуальних обов`язків, неналежне виконання професійних обов`язку, зловживання процесуальними правами не знайшли свого підтвердження.

Крім того, реалізація такої процесуальної дії, як постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а рішення про ухвалення такого різновиду ухвал, приймається при виявленні таких порушень закону, які вимагають інформування компетентних органів, уповноважених на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання позивача про постановлення окремої ухвали, в порядку частини 3 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 249, 252, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича про ухвалення додаткового рішення відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 02.10.2024 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик