Справа № 240/27608/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/27608/23

категорія 111031101

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.05.2023:

- № 0-0608, яким визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 64395,50 грн.;

- № 0-0608, яким визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 9546,88 грн.;

- № 0-0608, яким визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 5202,68 грн.;

- № 0-0608, яким визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 8812,50 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що оскаржувані рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки наявні у власності ОСОБА_1 об`єкти нерухомого майна не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, адже вони є будівлями промисловості, що використовуються за призначенням у відповідній господарській діяльності позивача.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позов прийнято до провадження, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що відповідно до п. 8 поданої позивачем до контролюючого органу заяви про застосування спрощеної системи оподаткування ним був обраний вид діяльності згідно КВЕД ДК 009:2010 - 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна". У свою чергу, нежитлові будівлі, на які нарахований податок на нерухоме майно, визначені ОСОБА_1 як об`єкти, що використовуються у його господарській діяльності, з 17.05.2023. Застосування ж пільги з податку на нерухому майно можливе лише у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи за умови використання таких об`єктів за функціональним призначенням з урахуванням виду діяльності таких осіб.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач є власником, зокрема, таких об`єктів нерухомого майна:

- нежитлові будівлі загальною площею 990,7 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за які було сформовано податкове повідомлення - рішення від 08.05.2023 № 0-0608 про нарахування податку на нерухоме майно на суму 64395,50 грн за податковий період 2022 рік;

- будівля, гаражний бокс для автомобілів, загальною площею 587,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за яку були сформовані податкові повідомлення-рішення від 08.05.2023 про нарахування податку на нерухоме майно:

№ 0-0608 на суму 5202,68 грн за податковий період 2020 рік,

№ 0-0608 на суму 8812,50 грн за податковий період 2021 рік,

№ 0-0608 на суму 9546,88 грн за податковий період 2022 рік.

Не погоджуючись з цими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вимогою визнати їх протиправними та скасувати.

Вирішуючи спір по суті, судом враховується, що згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України, з відповідними змінами та доповненнями) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування згідно з положеннями підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 Кодексу податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, Законом України від 16.01.2020 № 466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" внесені зміни до підпункту "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Кодексу, відповідно до яких не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промисловості та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В - Р КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України).

Зміст наведеного правового регулювання свідчить на користь висновку, що підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є особливості, що характеризують як об`єкт оподаткування, так і особливості, які стосуються умов, що висуваються до суб`єкта господарювання задля надання йому податкової пільги.

Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується ця податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку не тільки і не стільки із його статусом, а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції, але при цьому встановлюючи і додаткову вимогу до суб`єкта господарювання - здійснення ним основної діяльності, яка класифікується у секціях В - Р КВЕД ДК 009:2010.

Досліджуючи питання відповідності позивача цій ознаці, судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець та з 10.06.2019 року, тобто з моменту взяття позивача на облік як фізичної особи - підприємця, основним видом його діяльності був КВЕД 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна". І тільки 20.04.2023 позивачем був змінений вид діяльності з основного КВЕД 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна" на основний КВЕД 25.99 "Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.".

Таким чином, у податкових періодах, за які визначено суму податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, позивач задекларував здійснення основної діяльності, яка не класифікується у секціях В - Р КВЕД ДК 009:2010.

Позивач не спростував, що згідно свідоцтва платника єдиного податку у спірний період він здійснював господарську діяльність за видом економічної діяльності - 68.20 "Надання в оренду й експлуатації власного чи орендованого нерухомого майна".

Згідно з наказом Держспоживстандарту України 11.10.2010 № 457 (яким затверджена Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД)), процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B "Добувна промисловість та розроблення кар`єрів", C "Переробна промисловість", D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", E "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та F "Будівництво".

Судом також враховується, що задекларованим місцем провадження господарської діяльності позивача зазначено адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження порядку обліку платників податків і зборів" від 09.12.2011 №1588 (із змінами та доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 №1562/20300, пунктом 8.4 розділу VIII визначено, що фізична особа-підприємець повинна подати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП протягом 10 робочих днів після реєстрації, до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Згідно з даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС України нежитлові будівлі, гаражний бокс для автомобілів за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Іванівка, пров. Шкільний, 5 та 7, взагалі не були визначені позивачем як об`єкти, що використовуються у його господарській діяльності, шляхом подання форми 20-0ПП "Відомості про об`єкти оподаткування".

Ці об`єкти нерухомого майна взяті на облік лише 17.05.2023, що підтверджується долученим до матеріалів справи витягом про об`єкти оподаткування ОСОБА_1 .

Позивачем також не спростовані обставини того, що у 2021 році ним отриманий дохід від провадження господарської діяльності за видом економічної діяльності 68.20 "Надання в оренду й експлуатації власного чи орендованого нерухомого майна" в сумі 98000,00 грн; у 2022 році згідно поданих податкових декларацій платника єдиного податку та податкового розрахунку за формою 4-ДФ отриманий дохід від провадження господарської діяльності за видом економічної діяльності 68.20 "Надання в оренду й експлуатації власного чи орендованого нерухомого майна" в сумі 2977531,01 грн.

Зважаючи на викладене, суд погоджується з висновком відповідача щодо відсутності підстав для надання позивачу пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до вимог підпункту "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Кодексу, оскільки задекларовані самостійно позивачем показники, які характеризують його діяльність, не відповідають умовам застосування такої пільги.

Посилання позивача на те, що серед допоміжних видів його господарської діяльності зазначено також 25.99 "Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.", яким фактично і займався ОСОБА_1 , не спростовують цього висновку, оскільки законодавцем як умову застосування пільги передбачено саме використання об`єктів промисловості за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В - Р КВЕД ДК 009:2010. Ця умова позивачем у періоди, за які визначено суми грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, дотримана не була. Виконання таких умов після нарахування податку не може вказувати на протиправність оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень.

Отже, враховуючи все наведене в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Ю. Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко