Справа № 560/10164/24
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

04 жовтня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.01.2023 року № 46, яким відмовленого у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку за Списком 2;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.02.2023 року № 46 яким відмовленого у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку за Списком 2;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27 квітня 2023 року № 46 яким відмовленого у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку за Списком 2;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 12.01.2024 року №46 яким відмовленого у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку за Списком 2;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.06.2024 року №46 яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку за Списком 2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджену Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту б) ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року№ 213-VIII з дня первісного звернення, а саме з 06.01.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що п`ять разів зверталась до пенсійних органів за призначенням пенсії на пільгових умовах. Також зазнача, що зверталась із скаргою до Пенсійного Фонду України з проханням переглянути суперечливі на її погляд рішення та призначити їй пенсію з дня первісного звернення, а саме з 06.01.2023 року. Станом на дату подання позову відповіді на свою скаргу від Пенсійного фонду України позивачка не отримала. Позивачка вважає, що усі п`ять рішень про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправними, такими, що порушують її права та інтереси.

Ухвалою суду від 13 серпня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що 19.04.2023 року позивач звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 27.04.2023 № 46 було відмовлено у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що підстав для визнання протиправними та скасування рішень, якими відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку за Списком №2 головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.01.2023 № 46, головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.02.2023 №46, головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.04.2023 №46, головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 12.01.2024 №46, головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.06.2024 №46 та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту б) ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII з дня первісного звернення, а саме з 06.01.2023, немає.

Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку із відсутністю пільгового стажу.

Головні управління Пенсійного фонду України у Львівській, Чернігівській та Дніпропетровській областях правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий їм строк згідно ухвали не скористались, жодних документів до суду не подали. Будь-яких заперечень чи клопотань у визначений законодавством термін від них не надходило.

Представик позивача подала до суду відповідь на відзив, у якій підтримала позовні вимоги та просила задовільнити їх у повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив.

ОСОБА_1 п`ять разів зверталась до пенсійних органів України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі Списком № 2.

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 13.01.2023 року № 46 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки до пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 22.08.1992 року по 14.06.1999 рік, відсутній перелік атестованих робочих місць і професій працівників, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 15.02.2023 № 46 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, до пільгового стажу не враховано періоди роботи за Списком №2 на ТОВ ЗАВОД ІЗУМРУД, згідно пільгової довідки № 1.01.03/190 від 06.02.2020, оскільки заявником не надано затвердженого наказом переліку робочих, виробництв, робіт, професій та посад працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 по підприємству та копії наказів про результати атестації робочих місць.

Рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 27.04.2023 року №46, позивачу відмовлено у призначенні пенсії, до пільгового стажу не зараховано періоди згідно пільгової довідки №1.01.031231 від 06.04.2023 з 22.08.1992 по 14.06.1999, оскільки не долучено перелік атестованих робочих місць і професій працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2. Також згідно акту перевірки №2600-1003-1/335 від 23.01.2023 атестація від 15.12.1994 №158 професія "гранувальник алмазів" суперечить посаді заявника "огранувальник алмазів" та відсутня в КВЄДі робіт і професій робітників.

Рішення ГУ ПФУ в Чернігівський області від 12.01.2024 року №46, позивачу відмовлено у призначенні пенсії до пільгового стажу не зараховано періоди з 22.08.1992 по 14.06.1999 оскільки в довідці від 06.04.2023 №1.01.031231 виданій ТОВ "Завод Ізумруд" та в наказі про підсумки атесатції робочих місць за умов праці від 15.12.1994 року №158 посада "огранувальник алмазів у діаманти" не відповідає посаді зазначеній у трудовій книжці НОМЕР_2 та в актах перевірки від 23.01.2023 №2600-1003-1/335 та від 12.07.2023 №2600-1005-1/5278 - "огранщик алмазов".

Рішення ГУ ПФУ в Львівській області від 18.06.2024 року №46, позивачу відмовлено у призначенні пенсії, до пільгового стажу не зараховано періоди з 22.08.1992 по 14.06.1999 оскільки зазначена в довідці від 06.04.2023 №1.01.031231 виданій ТОВ "Завод Ізумруд" та в наказі про підсумки атесатції робочих місць за умов праці від 15.12.1994 року №158 посада "огранувальник алмазів у діаманти" не відповідає посаді зазначеній у трудовій книжці НОМЕР_2 та в актах перевірки від 23.01.2023 №2600-1003-1/335 та від 12.07.2023 №2600-1005-1/5278 - "огранщик алмазов".

Вважаючи вказані рішення пенсійних органів протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком №2 визначені статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

За змістом пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV в редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон №213-VІІІ), який набрав чинності з 01.04.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Вказаним Законом №213-VІІІ збільшений раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, для жінок - з 50 років до 55 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII. За змістом пункту 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах".

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішенням від 23.01.2020 №1-р/2020 зазначені положення Закону України "Про пенсійне забезпечення", визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення цього рішення.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 для жінок, які досягнули 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Натомість Законом №1058-ІV передбачене право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 для жінок, які досягнули 55 років.

У постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду вказує на наявність колізії між нормами Закону № 1788-XII з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-IV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років. Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

У постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Суд встановив, що на час звернення з заявою про призначення пенсії позивач досягнула 50 річного віку, необхідного для призначення пільгової пенсії відповідно до Закону №1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

Тому, до спірних правовідносин щодо призначення позивачу пенсії відповідач зобов`язаний був застосувати Закон №1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, а не Закон №1058-ІV.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню в частині підстав не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 22.08.1992 по 14.06.1999 на ТОВ "Ізумруд", суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевказаної норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, зокрема й уточнюючих довідок.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що в уточнюючій у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З метою забезпечення соціального захисту працівників зайнятих на роботах за Списками № 1 та № 2 наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати, з поміж інших документів, трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 24.07.1987, позивач 20.07.1987 року прийнята на роботу "огранщиком алмазов четвертого разряда" Киевского производственного обьединения "Изумруд" (наказ 429-к від 20.07.1987, запис №1). Київське виробниче об`єднання "Ізумруд" переіменовано у Київське державне підприємство "Ізумруд" (наказ № 870Д від 21.10.1993). Відповідно до запису трудової книжки № 4 у зв`язку з веденням в дію Державного класифікатора професій України професію позивачки важати "огранувальник алмазів у діаманти".

Відповідно до довідки ТОВ "ЗАВОД "Ізумруд" від 06.04.2023 № 1.01.03/233 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) дійсно працювала на підприємстві огранувальником алмазів у діаманти без застосування робототехніки з 20 липня 1987 року (наказ № 429-к від 20.07.1987) по 14 червня 1999 року (наказ № 126 від 15.06.1999). За періоди роботи: з 20.07.1987 по 14.06.1999 пільговий стаж складає - одинадцяти років, десять місяців, двадцять чотири дні. Працювала повний робочий день, з 100% завантаженістю, іншу роботу не виконувала. Характеристика виконуваної роботи: огранування алмазів у діаманти відповідає Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників, випуск № 65, 1986 року видання.

Судом встановлено, що впродовж періоду роботи позивача на посаді "огранувальник алмазів у діаманти" (з 20.07.1987 по 11.04.1990) ця посада не відносилася до посад із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2. Зазначену посаду включено до Списку № 2 лише постановою від 12.04.1990.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

У прикладі, що наведений в додатку 1 йдеться про випадок коли Громадянин Д. у період з 01.01.75 до 31.12.92 працював муляром в бригаді мулярів і його посаду віднесено до Списку № 1 постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10. Тобто постанову про включення посади до списку прийнято у період коли особа продовжувала її займати і в такому випадку до пільгового стажу зараховується весь період роботи за цією професією при дотриманні вимог, передбачених законодавством.

У прикладі наведеному нормотворцем у додатку 2 описано випадок коли Громадянин М. у період з 01.03.68 до 02.05.93 працював водієм вантажного автомобіля на вивезенні гірничої маси з Першотравневого кар`єру, який досяг 150-метрової глибини 01.06.1970. Умова щодо віднесення його посади до Списку № 1 вперше була передбачена постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10. Тобто, як і в попередньому прикладі (додаток № 1), постанову про включення посади до списку прийнято у період коли особа продовжувала її займати і в такому випадку до пільгового стажу зараховується весь період роботи за цією професією при дотриманні вимог, передбачених законодавством.

Водночас у додатку 3 описано приклад коли Громадянин К. у період з 01.01.1975 до 30.11.1991 працював муляром в бригаді мулярів. У період його роботи застосовувався Список № 2 затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 № 1173, яким зазначена професія не була передбачена, тому цей період роботи до пільгового стажу не зараховується, відповідно права на пенсію за віком на пільгових умовах особа не має.

Отже, аналіз процитованих правових норм та наведених законодавцем у тексті нормативно - правового акта прикладів (правил) його застосування дає підстави для таких висновків.

За загальним правилом при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Із додатків 1 та 2 випливає, що до пільгового стажу може бути зарахований весь період роботи навіть у тому випадку, коли він повністю не охоплений часом дії відповідного Списку № 1 чи № 2. Однак у такому випадку обов`язковою умовою є зайнятість особи на відповідній посаді за списком № 1 чи № 2 хоча б частину періоду після включення цієї посади до одного чи іншого списку. Проте у випадку коли особа прийнята на посаду та звільнена із неї до віднесення цієї посади до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, то вона в силу норми першого речення пункту 3 Порядку № 383 позбавлена права на зарахування періоду роботи до пільгового стажу як і права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Узагальнюючи встановлені обставини спірних правовідносин та їх нормативне регулювання суд зауважує, що у період роботи позивача на посаді "огранувальник алмазів у діаманти" (з 20.07.1987 по 11.04.1990), діяв Список № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах". Список у редакції на час роботи не відносив посаду "огранувальник алмазів" до числа тих, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Разом тим, враховуючи, що з 12.04.1990 посада "огранувальник алмазів у діаманти" включена до посад із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990 № 365, а позивач продовжила працювати на такій посаді, то вона має право на зарахування всього періоду роботи з 20.07.1987 по 14.06.1999 до пільгового стажу при дотриманні вимог, передбачених законодавством.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині вимог про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.01.2023 року № 46, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.02.2023 року № 46, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.04.2023 року № 46, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 12.01.2024 року №46, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.06.2024 року №46 якими відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку за Списком 2.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2020 року по справі №820/1961/18.

Враховуючи наведені норми, встановлені обставини справи, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, шляхом зобов`язання пенсійного органу, який здійснюватиме призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 , а саме Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 22.08.1992 по 14.06.1999 р.р. на ТОВ "ЗАВОД "Ізумруд" на посаді огранувальник алмазів у діаманти.

Разом з тим, беручи до уваги наявність необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, встановлену за наслідками розгляду цієї справи, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням висновків суду зазначених у даному рішенні.

Тому позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Щодо дати з якої позивач має право на призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-VI пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до пункту 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2005 року № 21-1 (далі Порядок №22-1) днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) (п.1.9).

З огляду на викладене пенсію за віком на пільгових умовах необхідно призначити позивачу з 06.01.2023 - дати звернення із відповідною заявою.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.01.2023 року № 46, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку за Списком №2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.02.2023 року № 46 яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку за Списком №2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27 квітня 2023 року № 46 яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку за Списком №2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 12.01.2024 року №46 яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку за Списком №2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.06.2024 року №46 яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 22.08.1992 по 14.06.1999 до пільгового стажу за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" з 06.01.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н, 79016 , код ЄДРПОУ - 13814885) Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005 , код ЄДРПОУ - 21390940) Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, 49094 , код ЄДРПОУ - 21910427) Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, Запорізька обл., Запорізький р-н, 69005 , код ЄДРПОУ - 20490012) Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, Київ 53, 04053 , код ЄДРПОУ - 42098368)

Головуючий суддя П.І. Салюк