Справа № 420/17851/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду з позовною заявою звернувся адвокат Романюк Валерій Ілліч, діючий в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Одеської митниці (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною відмову Одеської митниці викладеної у листі №7.10-1/15-01/10/8562 від 05.05.2023 щодо підготовки висновку про повернення ОСОБА_1 переплату надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів у сумі 23 829.80 грн.;

- зобов`язати Одеську митницю підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 суму надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів в розмірі 23 829.80 грн, з яких: акциз (185) 19858.17 грн. та ПДВ (128) 3971.63 грн. та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача.

На обґрунтування вказаних вимог позивач вказує, що під час митного оформлення р. придбаного ним у США автомобіля, у митній декларації № UA500030/2021/012154 від 12.04.2021р. у графі №33 був вказаний код товару, згідно УКТ ЗЕД . За результатами розгляду вказаної митної декларації та поданих документів, відповідачем була складена картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500130/2021/00127 від 12.04.2021 з причин прийняття рішення про визначення коду товару №KT-UA-2021 від 12.04.2021 яким змінено код товару, згідно УКТ ЗЕД на . Не погодившись з вказаною відмовою відповідача у розмитненні його авто за кодом УКТ ЗЕД , позивач оскаржив її в судовому порядку. При цьому, з метою можливості користуватись вказаним авто, позивач був змушений повторно звернутися до відповідача з новою митною декларацією №UA500130/2021/012256 оформленої 12.04.2021р. вказавши в ній визначений відповідачем код УКТ ЗЕД та сплативши у результаті цього на 23829.80 грн. більше митних платежів. Разом з тим, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2021, по справі №420/11225/21, яке набрало законної сили 22.12.2021р. визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у митному оформленні автомобіля, яке оформлено у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA500130/2021/00127 від 12.04.2021 з підстав прийняття рішення про визначення коду товару №KT- UA-2021 від 12.04.2021. Позивач 11.04.2023р. звернувся до відповідача з заявою в якій просив повернути йому переплачені митні платежі внаслідок незаконної зміни коду в сумі 23829.80 грн., з яких: акциз (185) 19858.17 грн. та ПДВ (128) 3971.63 грн. Проте, листом №7.10-1/15-01/10/8562 від 05.05.2023 відповідач відмовив у повернені коштів, вказавши, що вказаним рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2021р по справі №420/11225/21, нібито не було скасовано рішення про зміну коду товару №KT-UA-2021 від 12.04.2021р. Вважаючи, що єдиною підставою для відмови у митному оформленні авто позивача було рішення про визначення коду товару №KT-UA-2021 від 12.04.2021, яке втратило чинність з моменту набрання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №420/11225/21 законної сили 22.12.2021р., позивач вказує на протиправність даної відмови відповідача є протиправною, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

08.08.2023 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позову, вказуючи, що за результатами опрацювання митницею заяви ОСОБА_1 про повернення помилково та/або надмірно сплачених коштів від 11.04.2023 б/н (вх митниці від 17.04.2023 № 8166/10) надіслано відповідь листом від 05.05.2023 № 7.10-1/15-01/10/8562, якою проінформовано, що в результативній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року по справі № 420/11225/21 не було скасовано рішення про визначення коду товару № KT-UA-2021 від 12.04.2021 року. Відповідно до пункту 3 Розділу 3 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року № 643, до заяви додаються виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені. Відтак, в Одеській митниці відсутнє рішення суду, яким було скасовано рішення про визначення коду товару № KT-UA-2021 від 12.04.2021 року. Крім того, вказує, що згідно з частиною сьомої статті 69 Митного кодексу України рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу. Картка відмови носить похідний характер від прийнятих митними органами рішень про визначення коду товару, оскільки оформляється у всіх випадках відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи попуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Отже, скасування саме рішень про визначення коду товару, на підставі яких сплачуються митні платежі зумовлює необхідність внесення змін до митних декларацій, які були оформлені з врахуванням коду, визначеного митницею. Лише після скасування рішення про визначення коду товару сплачені митні платежі вважаються надмірно сплаченими.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 21 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Щодо поданого відповідачем 08.08.2023 р. разом з відзивом на позов клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яке вмотивовано тим, що складність даної справи полягає у характері спірних правовідносин та предметі спору, що потребують усних пояснень сторін з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин, суд враховує наступне.

У відповідності до пункту 20 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Пунктом 10 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При цьому, суд наголошує, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 у справі "Ахеn v. Germany", заява № 8273/78, рішення від 25.04.2002 "Varela Assalino contre le Portugal", заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Крім цього, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.11.2006 (скарга 73053/01 CASE OF JUSSILA v. FINLAND, суд вказав на те, що: "Європейський Суд не сумнівається в тому, що письмове провадження у справі часто може виявитись більш ефективним, ніж усний розгляд, для перевірки та забезпечення того, що платник податків надав точний звіт про свій майновий стан, підкріплений всіма необхідними документами. Суд не вважає переконливим довід заявника, що в ході розгляду цієї справи виникли міркування щодо достовірності, які потребували надання пояснень в усній формі.... та приймає довід держави-відповідача, що будь - які питання факту та питання права в цій справі могли бути належним чином розглянуті та вирішені на підставі матеріалів, наданих у письмовому вигляді. ... Оскільки заявнику була надана повна можливість наводити свої доводи у письмовому вигляді та надавати коментарі щодо відомостей, які надходили від податкових органів, Суд дійшов висновку, що вимоги справедливого судочинства були дотримані...".

Оскільки сторони не обмежені у своєму праві подавати відповідь на відзив, пояснення по суті спору, а також заявляти клопотання та заяви, наводити свої доводи, міркування щодо спірного питання, заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань відповідача, та користуватись усіма наданими процесуальними правами учасників справи, відповідно принцип змагальності сторін забезпечується і при розгляді судом справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Суд зазначає, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагає проведення судового засідання, а бажання сторони у справі викласти під час проведення судового засідання свої аргументи, які висловлені нею або можуть бути висловлені у відзиві на позовну заяву, не зумовлює необхідність призначення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, а також враховуючи, що у заяві не наведено переконливих доводів, з яких вбачалось би необхідність призначення судового засідання, а доводи, на які представник посилається у своїй заяві є такими, що не доводять суду необхідності розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та призначення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане, справа розглядається справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

11 квітня 2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Одеської митниці із заявою, в якій керуючись ст. 43 Податкового кодексу України просив підготувати висновок про повернення йому, код платника податків , на особовий рахунок НОМЕР_1 у АТ «Приват Банк», МФО банку 305299, IBAN - НОМЕР_2 ) суму надміру сплачених митних платежів у загальному розмірі 23 829.80 грн., з яких: акциз (185) 19858.17 грн. та ПДВ (128) 3971.63 грн. та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області ( вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023, у зв`язку з тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 по справі, №420/11225/21, яке вступило в силу 22.12.2021, визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, 2010 р.в., VIN № НОМЕР_3 , за поданою митною декларацією UA500130/2021/012154 від 12.04.2021 року, яке оформлено у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA500130/2021/00127 від 12.04.2021 року з причин прийняття рішення про визначення коду товару №KT-UA-2021 від 12.04.2021 року. Додатком до цієї заяви є копія рішення суду від 06.09.2021 по справі № 420/11225/21.( а.с.10)

05.05.2023 Одеська митниця листом за № 7.10-1/15-01/10/8562 повідомила ОСОБА_1 , серед іншого, про те, що в результативній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року по справі № 420/11225/21 рішення про визначення коду товару № KT-UA-2021 від 12.04.2021 року не було скасовано. При цьому, зазначила, що скасування саме рішень про визначення коду товару, на підставі яких сплачуються митні платежі зумовлює необхідність внесення змін до митних декларацій, які були оформлені з врахуванням коду, визначеного митницею. Лише після скасування рішення про визначення коду товару сплачені митні платежі вважаються надмірно сплаченими. ( а.с. 14-16).

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI, у редакції на час виникнення спірних правовідносин ( надалі - МК України) визначає, зокрема

- повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку. ( частини 1 4 статті 301 МК України)

- повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу;

6) платником податків подано митному органу документи, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів. ( частина 5 статті 301 МК України)

- повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів. ( частина 6 статті 301 МК України)

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені визначені статтею 43 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Так, згідно пунктів 43.1-43.2 ст. 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на рахунок такого платника податків у банку або небанківському надавачу платіжних послуг, або на єдиний рахунок, або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до п. 43.3 та п. 43.4 ст. 43 ПК України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

Повернення у випадках, визначених законодавством, сум податку на додану вартість, контроль за справлянням яких покладено на контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, при ввезенні товарів на митну територію України здійснюється в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент оформлення митної декларації/аркуша коригування, на підставі яких здійснюватиметься таке повернення (п 43.4-1 статті 43 ПК України).

Згідно п. 43.5 ст. 43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У разі якщо повернення сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу, відповідне повідомлення надсилається контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку з дня отримання відповідної податкової декларації.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку (п. 43.6 ст. 43 ПК України).

Процедури під час повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюють Держмитслужба та митниці Держмитслужби, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев`ятій, десятій статті 55, частині шостій статті 244, частині п`ятій статті 299, частинах третій, п`ятій статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, частині першій статті 9 глави V Додатка A до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), частині третій статті 11 глави II Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року, визначає Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 (далі - Порядок № 643).

Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені визначено у розділі ІІІ Порядку № 643.

Так, згідно п. 1 Розділу III Порядку № 643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку № 643 у заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 4) напрям перерахування суми коштів: на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби; на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплата) вносилися готівкою); для погашення грошового зобов`язання (податкового борту) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.

До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених Митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Відповідно до п. 5 Порядку № 643, підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО. Співробітник Підрозділу до Реєстру вносить дату сплати і реквізити, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код за ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства).

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ цього Порядку, якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.

За положеннями п. 7 Розділу ІІІ Порядку № 643, сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання.

Електронні висновки про повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами (крім акцизного податку з ввезеного на митну територію України пального), надсилають до Казначейства для виконання за умови їх погодження з відповідними місцевими фінансовими органами.

Згідно п. 8 розділу III Порядку № 643, у разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається йому письмова (в паперовому вигляді або електронній формі) обґрунтована відмову, у тому числі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби.

VI. Оцінка суду.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що чинним законодавством детально визначено механізм повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених до бюджету митних та інших платежів та чітко визначено алгоритм дій митного органу після отримання заяви платника податків про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

В свою чергу обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го дня від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів. Крім того законодавчою передумовою та необхідною обставиною для повернення платникам податків надмірно сплачених сум митних платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.

Спірність питання у даній справі полягає у правомірності відмови Одеської митниці щодо підготовки висновку про повернення позивачу переплату надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів у сумі 23 829.80 грн. у зв`язку з відсутністю рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів.

Вирішуючи вказані спірні правовідносини, суд враховує наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, підставою для звернення позивача до Одеської митниці із заявою про підготовку висновку про повернення надміру сплачених сум податків став факт надмірної сплати акцизного податку в розмірі 19 858.17 грн. та ПДВ в розмірі 3971,63 грн. внаслідок відмови митним органом у розмитненні ввезеного декларантом авто за кодом УКТ ЗЕД , змінивши його на код товару УКТ ЗЕД .

При цьому правомірність застосування коду товару УКТ ЗЕД на ввезений позивачем автомобіль був предметом судового розгляду у справі № 420/11225/21.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 по справі № 420/11225/21 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення та стягнення моральної шкоди.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, 2010 р.в., VIN № НОМЕР_3 , за поданою митною декларацією UA 500130/2021/012154 від 12.04.2021 року, яке оформлено у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів № UA500130/2021/00127 від 12.04.2021 року з причин прийняття рішення про визначення коду товару № KT-UA-2021 від 12.04.2021 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби (правонаступник - Одеської митниці Держмитслужби) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року по справі № 420/11225/21.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. ( ч.2 ст. 255 КАС Украни).

Відтак рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 по справі № 420/11225/21 набрало законної сили 22 грудня 2021 року.

Як вбачається з мотивувальної частини вказаного судового рішення, то судом першої інстанції, зокрема,

- встановлено, що ОСОБА_1 05.02.2021 року придбав в США транспортний засіб легковий автомобіль Chevrolet Volt, VIN № НОМЕР_4 , 2010 року випуску, модельний рік виготовлення 2011, автомобіль б/у. З метою здійснення митного оформлення придбаного легкового автомобіля позивачем через декларанта подано митну декларацію №UA500130/2021/012154 від 12.04.2021 року, у графі 33 якої був зазначений код товару . За результатами розгляду вказаної митної декларації та поданих документів старшим державним інспектором Відділу митного оформлення №1 митного поста «Південний» ОСОБА_2 прийнято рішення від 12.04.2021 року про визначення коду товару №КТ-UA-2021, відповідно до якого змінено код товару (графа 33 митної декларації) на . На підставі прийнятого рішення 12.04.2021 року старшим державним інспектором Відділу митного оформлення №1 митного поста «Південний» ОСОБА_2 видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500130/2021/00127. Позивачем подано нову митну декларацію №UA500130/2021/012256 від 12.04.2021 року з метою здійснення митного оформлення автомобілю, у графі 33 якої вже зазначено інший код товару .

- враховано що на час подання митної декларації та прийняття оскаржуваного рішення був чинний Закон України «Про митний тариф» від 04.06.2020 року №674-IX, який набрав чинності 02.07.2020 року, та саме вказаним законом встановлювалися митні тарифи, зокрема групи 87. Крім того, Наказом Державної митної служби України №234 від 01.07.2020 року затверджені Перехідні таблиці від УКТЗЕД версії 2012 року до УКТЗЕД версії 2017 року, відповідно до яких коду УКТ ЗЕД 8703 80 90 90 версії 2017 року (для авто, що були у використанні) відповідав код УКТ ЗЕД 8703 90 10 90 версії 2012 року (Автомобiлi легкові та iншi моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобiлi-фургони та гоночні автомобiлi: транспортні засоби, оснащені електричними двигунами: інші). Водночас коду УКТ ЗЕД 8703 60 90 30 версії 2017 року відповідав, зокрема, код УКТ ЗЕД 8703 22 90 30 версії 2012 року (Автомобiлi легкові та iншi моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобiлi-фургони та гоночні автомобiлi: з робочим об`ємом циліндрів двигуна понад 1000 куб.см, але не більш як 1500 куб.см: що використовувалися: понад 5 років).

- визнав, що законних підстав для зміни на власний розсуд опису товару на інший, ніж зазначено в технічній документації, у відповідача немає, а також відомості, які містяться у техніко-технологічній документації на товар, необхідно враховувати при визначенні коду товару.

- дійшов висновку, що ввезений автомобіль необхідно класифікувати відповідно до техніко-технологічної документації на нього саме за кодом УКТЗЕД 8703 80 90 90, а тому відмова у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt з підстав того, що зазначений автомобіль необхідно було класифікувати за іншим кодом УКТЗЕД є протиправною, а відтак рішення Одеської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt VIN № НОМЕР_5 , за поданою митною декларацією UA500130/2021/012154 від 12.04.2021 року, яке оформлено у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA500130/2021/00127 від 12.04.2021 року підлягає скасуванню. ( Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 13.10.2020 року по справі №420/5592/19). ( а.с. 17-22)

Таким чином судовим рішенням у справі 420/11225/21 підтверджено правомірність застосування позивачем на ввезений ним автомобіль код товару УКТ ЗЕД замість помилково зміненого митним органом на код товару згідно УКТ ЗЕД .

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що підстави виникнення надміру сплачених митних платежів підтверджені судовими рішеннями у справі № 420/17345/22 та додатковому з`ясуванню митним органом не підлягають.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до Порядку № 643, виключний перелік підстав для відмови митного органу у наданні відповідного висновку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних та інших платежів, передбачений пунктом 11 розділу ІІІ цього Порядку, зокрема, такими підставами є: невиконання вимог пунктів 1-3 розділу ІІІ цього Порядку; надання недостовірних даних; наявність податкового боргу.

Наявності жодної із зазначених підстав для відмови у поверненні помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів відповідачем не доведено.

Крім того, відповідачем під час розгляду справи не спростовано факт переплати позивачем суми 23 829,80 грн., яка складається з акцизу (185) 19 858,17 грн. та ПДВ (128) 3 971.63 грн.

В силу пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку позивачем підтверджено наявність обставин, з якими чинне законодавство пов`язує обов`язок повернення надмірно сплачених сум митних платежів, однак митним органом допущено протиправну бездіяльність щодо підготовки висновків про повернення позивачу надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів за митною декларацією №UA500130/2021/012256 від 12.04.2021 року.

VII. Висновок суду.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

VIII. Розподіл судових витрат.

Згідно положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо розподілу судових витрат в частині судового збору.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Як встановлено судом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 859,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 13.07.2023 р.

З огляду на викладене та враховуючи, що судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 859,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці.

Щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Витрати на професійну правничу допомогу врегульовані статтею 134 КАС України, якою передбачено, зокрема

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).

- для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (ч. 3 ст.134 КАС України).

- для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 4 ст.134 КАС України).

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 5 ст.134 КАС України).

- у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 6 ст.134 КАС України).

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ( частина 7 статі 134 КАС України)

Розподіл судових витрат врегульований статтею 139 КАС України.

Так, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. ( частина 7 статі 139 КАС України)

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.( частина 9 статі 139 КАС України)

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. ( частина 1 статті 143 КАС України).

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд на підставі належних та допустимих доказів має дослідити обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалась адвокатом Романюком В.І., про що свідчить ордер про надання правничої допомоги № 1266200 від 14.07.2023 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 000233, видане 23.03.2018 р. (а.с. 9)

На підтвердження обґрунтованості заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу представником позивача надано, зокрема,

- договір № 26/05/2023 від 26.05.2023 року про надання правничої допомоги, укладений між ОСОБА_1 , як Клієнтом, та Адвокатом Романюком В.І., за умовами якого Адвокат зобов`язується надавати Клієнту правовому допомогу щодо представництва інтересів останнього в Одеському окружному адміністративному суді, П`ятому апеляційному адміністративному суді, Верховному суді, Одеській митниці, з питання представництва Клієнта як Позивача, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу. ( пункт 1.1. договору). За надання правової допомоги клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) у фіксованому розмірі 3500 грн. за правову допомогу щодо представництва його інтересів по адміністративній справі щодо визнання протиправною відмови Одеської митниці у поверненні переплачених митних платежів. У суму гонорару включається повний юридичний супровід щодо оскарження відмови Одеської митниці у поверненні переплачених платежів, а саме: консультація; правовий аналіз документів; аналіз судової практики; підготовка та подача позовної заяви з додатками; підготовка всіх процесуальних документів; участь в суді, у разі якщо справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження; звернення рішення до виконання; інші процесуальні дії, передбачені КАС України. Розмір гонорару у сумі 3500 грн. не може бути зменшений та становить фіксовану суму за яку адвокат бере на себе зобов`язання по наданню клієнту правової допомоги щодо вирішення спірного питання з Одеською митницею, в порядку адміністративного судочинства. ( пункти 3.1.-3.3. договору) ( а.с. 13)

- платіжну інструкцію № 0.0,.1 від 13.07.2023 на суму 3500,00 грн. за правову допомогу по справі щодо переплачених митних платежів ОСОБА_1 10 зв);

- акт від 13.07.2023 року прийому-передачі наданих юридичних послуг адвокатом Романюком В.І. щодо представництва інтересів по адміністративній справі щодо визнання протиправною відмови Одеської митниці у поверненні переплачених митних платежів, за яким на виконання умов договору про надання правничої допомоги №26/05/2023 від 26.05.2023 між адвокатом Романюком В.І. та Кваша В.Г., сторони склали даний акт про прийняття наступних видів юридичних робіт: консультація по справі 1 год., правовий аналіз документів, що стосуються спору 2 год., вивчення законодавчої бази та судової практики, що регулює спірні правовідносини 4 год., розрахунок позовних вимог (переплачених митних платежів). 1 год. підготовка та подача позовної заяви до суду 5 год. Загальна кількість годин - 13 год. Згідно п.3.1 вказаного договору фіксований розмір гонорару адвоката за представництво інтересів клієнтів по адміністративній справі становить - 3500 грн. ( а.с.1 зв)

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як само зайнятої шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять не професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міні юстиції України 01 жовтня 2013 р. за № 1686/24218. Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2023 року - 2684 гривень. Також статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено в 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6700 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 40,46 гривень. Тобто адвокат при представництві даної справи у суді та підготовці процесуальних документів витратив (3500,00 грн/40,46 грн) 86,5 годин. Отже, гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для позивача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, розмірності.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленому розміру послуг правничої допомоги, суд вказує про таке.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. не є співмірними із складністю і значенням справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт.

Суд зазначає, що такий вид правничої послуги, як підготовка позовної заяви і подання її до суду включає в себе і ряд інших супутніх послуг таких, як: вивчення наданих клієнтом документів; перегляд законодавчої бази; пошук і вивчення судової практики. Таким чином, перелічені супутні послуги охоплюються поняттям підготовка позовної заяви і подання її до суду.

Водночас суд зазначає, що аналіз законодавства та судової практики, формування правової позиції та надання відповідної консультації, підготовка позовної заяви не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа). Окрім того, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що не вимагає безпосередньої участі сторін, а, отже, і значної затрати часу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, висловленого у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, у розрізі наведених вище мотивів необхідності надання оцінки неминучості та необхідності таких витрат, свідчить, що такі витрати не могли вважатися необхідними, у зв`язку з чим є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг, складності справи та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з цим, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 2000,00 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21-А, м. Одеса, Одеська обл., 65078, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Одеської митниці викладеної у листі №7.10-1/15-01/10/8562 від 05.05.2023 щодо підготовки висновку про повернення ОСОБА_1 переплату надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів у сумі 23 829.80 грн.;

Зобов`язати Одеську митницю підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 суму надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів в розмірі 23 829.80 грн, з яких: акциз (185) 19858.17 грн. та ПДВ (128) 3971.63 грн. та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21-А, м. Одеса, 65078, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 859,00 грн. (вісімсот п`ятдесят дев`ять грн. 00 коп.) гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 (дві тисячі грн. 00 коп) гривень..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна