Справа № 420/23752/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський кружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просить суд:

1.Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.05.2024 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 7 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

2.Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.05.2024року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 7 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в її наданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є особою, яка на підставі абз.7 ч.1 ст.23 ЗУ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із чим звернувся до відповідача із відповідною заявою до якої були додані відповідні підтверджуючі наявність підстав для відстрочки документи, у якій просив про її розгляд та оформлення у порядку, визначеному постановою КМ України від 16.05.2024 №560, довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Про результати просив повідомити письмово за указаною в заяві адресою. Через відсутність відповіді на указану заяву, як далі вказується у позові, 27.06.2024 представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом про надання відповіді (рішення про надання відстрочки) щодо надання позивачу відстрочки згідно поданої ним заяви. Однак станом на 29.07.2024 відповіді ані на заяву позивача, ані на адвокатський запит від відповідача не надійшло. Позивач наголошує, що у даних правовідносинах відповідач не може утриматися від прийняття рішення, що входить до його компетенції. Відсутність належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовано відмови в наданні такої відстрочки свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою суду від 31.07.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідачем було подано відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 з тих підстав, що дії ІНФОРМАЦІЯ_3 були вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства України, жодної бездіяльності чи протиправних дій з боку посадових осіб допущено не була. Відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації громадянину ОСОБА_1 з боку ІНФОРМАЦІЯ_3 не було. Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 на момент розгляду не мав можливості задовольнити заяву громадянина ОСОБА_1 в повному обсязі, без його особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та за відсутності військово-облікового документу. Відповідач звертає увагу, що на задекларовану адресу позивача направляється повістка № х2914 від 19.08.2024 про явку 23.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , для уточнення військово-облікових даних визначених частиною першою статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Враховуючи вищевикладене, з метою вирішення питання, порушеного в заяві, позивачу необхідно було особисто прибути за викликом 23.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 з військово - обліковим документом, оригіналами (та копіями) усіх підтверджуючих право на відстрочку документів. Станом на дату відправлення цього відзиву громадянин ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого оформлення відстрочки на підставі обставин, викладених нормами статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не з`являвся.

22.08.2024 відповідачем надано клопотання про доручення додаткових доказів по справі, а саме доказів направлення повістки № х2914 від 19.08.2024 про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Від позивача за підписом його представника до суду надана відповідь на відзив, у якій наголошуючи на обґрунтованості своїх позовних вимог, позивач звертає увагу суду, що жодним нормативним актом не передбачено попереднього розгляду заяв щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. В свою чергу, постанова КМУ №560 від 16.05.2024 передбачає обов`язок відповідача або надати відстрочку, або прийняти рішення про відмову, форма якого затверджена цією ж постановою. Окрім того, як далі вказується у відповіді на відзив, відсутність у відповідача відомостей про позивача не відповідає дійсності. Також, представник позивача зауважує, що предметом даного позову не є встановлення наявності у Позивача права на відстрочку, не розглядається питання документального підтвердження такого права, хоча все це наявне у Позивача, не є предметом даного позову оскарження відмови Відповідача у наданні позивачу відстрочки. В рамках даної справи оскаржується саме бездіяльність Відповідача, щодо не розгляду заяви позивача та не прийняття відповідного рішення про надання відстрочки, або про відмову у наданні відстрочки відповідно до Додатку 7, постанови № 560 в редакції на момент подання заяви позивачем.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, викладені сторонами у заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , 31.05.2024 звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою у якій зазначив, що є особою, яка на підставі абзацу 7 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на підставі чого просив розглянути його заяву та оформити йому у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та про результати розгляду заяви та прийняте рішення повідомити письмово за указаною у заяві адресою.

До заяви позивач додав наступі документи:

1. Копія військового квитка НОМЕР_1

2. Нотаріально-посвідчена копія паспорту НОМЕР_2

3. Нотаріально-посвідчена копія свідоцтва про народження НОМЕР_3

4. Нотаріально-посвідчена копія Картка платників податку ОСОБА_1 .

5. Нотаріально-посвідчена копія довідки №

6. Нотаріально-посвідчена копія картки платників податку ОСОБА_2 .

7. Нотаріально-посвідчена копія паспорту МР 188464

8. Нотаріально-посвідчена копія довідки ВПО № 5106-

9. Нотаріальна посвідчена копія довідки ВПО № 5106-

10. Нотаріально-посвідчена копія довідки ВПО № 5106-

11. Нотаріальні-посвідчена копія свідоцтва про шлюб

НОМЕР_4 . Нотаріально-посвідчена копія картки платників податку ОСОБА_3 .

13. Нотаріально-посвідчена копія довідки до Акту огляду МСЕК 12 ААБ № 557455

14. Оригінал відомостей про джерела отримання доходу ОСОБА_3 .

15. Нотаріально-посвідчена копія довідки №

16. Нотаріально-посвідчена копія паспорту

НОМЕР_5 . Оригінал відомостей про джерела отримання доходу ОСОБА_2 № 1551-24-

18. Оригінал відомостей про джерела отримання доходу ОСОБА_1 № 1551-24- 04097.

19. Оригінал нотаріальної заяви ОСОБА_2 .

У зв`язку із відсутністю відповіді на заяву позивача від 31.05.2024, адвокатом Поліщуком Д.О. на адресу Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 було направлено адвокатський запит від 27.06.2024 №721, у якому просив надати відповідь на заяву ОСОБА_1 про надання йому відстрочки від призову на підставі абз.7 ч.1 ст.23 ЗУ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Як зазначено у позовній заяві, позивач не отримав відповіді ані на свою заяву від 31.05.2024, ані на адвокатський запит, у зв`язку із чим, вважаючи таку бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

В свою чергу згідно доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, ним зокрема було здійснено попередній розгляд заяви позивача, та надіслана відповідь адвокату Поліщуку Д.О. за вих.№9651 від 18.07.2024. Також, відповідач звертав увагу, що станом на дату надання відзиву на позовну заяву, ОСОБА_1 не оновив своїх персональних даних у визначений чинним законодавством порядок та терміни, у зв`язку із чим було складено протокол про адміністративне правопорушення, направлено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 для особистого прибуття з приводу уточнення даних з метою вирішення питання порушеного позивачем у своїй заяві з військово-обліковим документом та оригіналами (копіями) усіх підтверджуючих право на відстрочку документів.

Не погодившись із такою бездіяльністю відповідача, що виразилась у неприйнятті управлінського рішення, згідно з приписами чинного законодавства за результатами розгляду заяви щодо надання відстрочки від призову по мобілізації, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), який закріплює загальні засади проходження в Україні військової служби визначає.

За вимогами ст.1 Закону №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, у тому числі, проходження військової служби.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України і діє на теперішній час.

Згідно з ч.2 ст. 2 Закону №2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Приписами ч. 1-3, 5, 7, 10 ст.1 Закону № 2232-XII передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII(далі - Закон №3543-XII).

У відповідності до ч.1, 3 ст.22 Закону №3543-ХІІ, громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися, зокрема військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Так, відповідно до абзацу 7 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: 7) жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи.

В силу ч.2 ст.23 Закону №3543-XII особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в абзацах четвертому - дванадцятому частини першої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.

Суд звертає увагу, що з 18.05.2024 змінено порядок отримання відстрочки від військової служби, оскільки внесені зміни до ст.23 Закону №3543-XII. Також із вказаної дати набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі Порядок №560), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.

Так, у відповідності до пунктів 56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з п. 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (п. 59 Порядку №560).

Відповідно до п. 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Отже, на дату вирішення справи судом комісію відповідача наділено повноваженнями розглядати питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Як встановлено судом з наявних у справі доказів, ІНФОРМАЦІЯ_6 фактично не розглянуто по суті заяву ОСОБА_1 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.7 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як особі, на утриманні якої перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи, та не прийнято за результатами такого розгляду вмотивованого рішення про надання відстрочки або про відмови в її наданні.

Суд зауважує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання поштою від ОСОБА_1 заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права повен був прийняти рішення за наслідком розгляду цієї заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в такому.

Разом з цим, відповідач у відповідь на заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та доданих документів у відповідь направив листа.

Таким чином, у даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

В свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивованої відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.04.2019 у справі №342/158/17, як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.7 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Доводи відповідача стосовно того, що ним було здійснено попередній розгляд заяви позивача та надіслана відповідь адвокату Поліщуку Д.О. за вих.№9651 від 18.07.2024, суд вважає безпідставними у спірному випадку, оскільки як вірно зауважує позивач у відповіді на відзив на позовну заяву, жодним нормативним актом не передбачено формулювання попереднього розгляду заяв щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. В свою чергу, постанова КМУ №560 від 16.05.2024 передбачає обов`язок відповідача або надати відстрочку, або прийняти рішення про відмову, форма якого затверджена цією ж постановою.

Також, суд зауважує, що предметом даного позову не є встановлення наявності у Позивача права на відстрочку, не розглядається питання документального підтвердження такого права, не є предметом даного позову оскарження відмови Відповідача у наданні позивачу відстрочки, в рамках даної справи оскаржується саме бездіяльність Відповідача, щодо не розгляду заяви позивача та не прийняття відповідного рішення про надання відстрочки, або про відмову у наданні відстрочки відповідно до Додатку 7, Постанови № 560 в редакції на момент подання заяви позивачем.

З огляду на викладене також є недоречними і посилання відповідача на відсутність у нього відомостей щодо оновлення позивачем своїх персональних даних, складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, тощо,

Суд також звертає увагу, що відповідно до п. 19 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з п. 4 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» громадяни, які ухиляються від військового обліку, навчальних (перевірочних) або спеціальних зборів, від призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, несуть кримінальну відповідальність.

Таким чином, порушення військовозобов`язаними вимог правил військового обліку має наслідком настання відповідальності згідно із законом.

Щодо необхідності особистого прибуття позивача, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

«Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до п. 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пп. 8 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів») призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З урахуванням зазначеного, військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

В той же час, обов`язок «особисто повідомити» та «особисто прибути» не є тотожнім у спірних правовідносинах. При цьому, відповідачем не ставиться під сумнів, що заява позивача була направлена ним особисто.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Підсумовуючи усе викладене вище, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вбачає обґрунтованими заявлені позивачем позовні вимоги, у зв`язку із чим робить висновок про необхідність їх задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, оскільки судом прийнято рішення про задоволення вимог позивача, суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого за подання цього позову судового збору у сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.05.2024 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.05.2024 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в її наданні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА