Справа № 160/10642/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/10642/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року (суддя Врона О.В.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь»

до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

третя особа Головне управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виналь» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03.04.2024 № 5.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.02.2024 № 712-п, на підставі пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, пп. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України було призначено проведення фактичної перевірки діяльності ТОВ «Виналь» за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельниково, вул. Космічна, буд. 1-в, з питань дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, тривалістю не більше 10 діб.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на підставі направлень на перевірку від 23.02.2024 № 1294, № 1295, 26 лютого 2024 року було розпочато проведення фактичної перевірки ТОВ «Виналь» та витребувано у підконтрольної установи, на підставі п. 20.1 ст. 20, п.п. 85.2, 85.4 ст. 85 ПК України, документи, які стосуються предмета перевірки.

Перевірка була завершена 06 березня 2024 року, про що складено Акт від 07.03.2024 № 573/04-36-09-01/41146771.

В акті перевірки вказано, що представнику ТОВ «Виналь» за довіреністю Мельникову А.О. 26.02.2024 вручено письмову вимогу щодо надання до перевірки інформації та її документального підтвердження, в тому числі: бухгалтерського обліку щодо залишків тари та матеріалів для укупорки, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв; документів, які підтверджують використання тари, матеріалів для укупорки при виробництві алкогольних напоїв. Проте, в ході проведення перевірки з 26.02.2024 по 06.03.2024 наведені документи не надані, що є порушенням п.п. 85.2, 85.4 ст. 85 ПКУ, за яке передбачена відповідальність згідно з п. 121.1 ст. 121 ПКУ.

На підставі акту фактичної перевірки Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків винесено податкове повідомлення-рішення № 5 від 03.04.2024, згідно з яким до ТОВ «Виналь» застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2 040,00 грн.

Назване податкове повідомлення-рішення є предметом оскарження в даній справі.

Доводи позивача ґрунтуються на тому, з чим погодився суд першої інстанції, що наказ про проведення перевірки не відповідає вимогам чинного законодавства, відповідачем не доведено наявність законних підстав для проведення перевірки, сама перевірка проведена з порушенням законодавчо встановленої процедури, вимога про надання документів не відповідає приписам статті 73 ПК України, що виключає відповідальність платника податків за невиконання такої вимоги. Також звертає увагу, що відповідачем не доведено обґрунтованість застосування розміру штрафних санкцій, нарахованих внаслідок повторності правопорушення, яке не має місце в спірних правовідносинах.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

На початку перевірки податкові інспектори вручили представнику ТОВ «Виналь» направлення на перевірку та запит про надання копій документів за переліком.

ТОВ «Виналь» 06.03.2024 о 15:10 год. надало ГУ ДПС у Дніпропетровській області копії документів на 220 аркушах, серед яких були відсутні: документи бухгалтерського обліку щодо залишків тари та матеріалів для укупорки, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв; документи, які підтверджують використання тари, матеріалів для укупорки при виробництві алкогольних напоїв. Вказана обставина не заперечується сторонами.

Оцінюючи законність прийняття наказу про проведення перевірки та оформлення вимоги про надання документів, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп. 80.2.5).

Верховний Суд послідовно дотримується правової позиції, яка викладена, зокрема, в постановах від 20.03.2018 у справі № 820/4766/17, від 22.05.2018, від 04.10.2022 у справі № 810/1394/16, від 05.11.2018 у справі № 803/988/17, від 25.01.2019 у справі № 812/1112/16, від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, від 05.07.2023 у справі № 460/2663/22, від 26.07.2023 у справі № 280/4696/22, від 17.08.2023 у справі № 160/15431/21, від 27.11.2023 у справі № 420/11790/22, згідно з якою підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить дві самостійні (автономні) підстави для проведення фактичної перевірки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального: (1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері.

Тобто, цей підпункт передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо недоведеності з податкового органу правових підстав для призначення перевірки, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 12.10.2021 у справі № 120/5729/20-а, від 12.10.2021 у справі № 120/5229/20-а, від 11.07.2022 у справі № 120/5728/20-а, від 21.12.2022 у справі № 500/1331/21, від 05.07.2023 у справі № 460/2663/22, від 17.08.2023 у справі № 160/15431/21, від 27.11.2023 у справі № 420/11790/22 зазначав, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки, кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі. Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень, суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.

Наведені висновки також підтверджені Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28 травня 2024 року в справі № 280/1431/23.

В межах розгляду даної справи суд апеляційної інстанції встановив, що наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.02.2024 № 712-п про проведення фактичної перевірки ТОВ «Виналь» містить посилання на підставу для її призначення здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. Відтак, названий наказ чітко відображає законодавчо визначену підставу для проведення перевірки, а тому не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства, як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним.

Щодо порядку витребування в ході перевірки документів, статтею 85 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

В свою чергу, статтею 73 Податкового кодексу України врегульовані питання отримання податкової інформації контролюючими органами, яка надається платниками податків періодично на запит податкового органу.

Таким чином, до спірних правовідносин вимоги статті 73 ПКУ не є застосовними, чому не надано належної оцінки судом першої інстанції.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що стаття 85 Податкового кодексу України не визначає обов`язкові вимоги до запиту контролюючого органу про надання документів у межах проведення перевірки, натомість визначає обов`язок платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Як зазначено вище, податковим органом було призначено перевірку ТОВ «Виналь» з питань дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, відтак, витребувані перевіряючими та не надані позивачем документи документи бухгалтерського обліку щодо залишків тари та матеріалів для укупорки, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв; документи, які підтверджують використання тари, матеріалів для укупорки при виробництві алкогольних напоїв, безпосередньо пов`язані з предметом перевірки та мали бути надані платником податків.

Натомість позивач не надав ані до податкового органу, ані до суду обґрунтовані та переконливі пояснення щодо не пов`язаності цих документів з предметом перевірки, а також неможливості подання цих документів.

Таким чином, є правомірним та обґрунтованим висновок відповідача про порушення ТОВ «Виналь» вимог п.п. 85.2, 85.4 ст. 85 ПКУ, за яке передбачена відповідальність згідно з п. 121.1 ст. 121 ПКУ.

Також не є слушним посилання суду першої інстанції на невідповідність Акту фактичної перевірки вимогам закону, оскільки останній не підписаний представником ТОВ «Виналь», акт про відмову від підписання Акту перевірки не складався, а тому направлення останнього поштою, без фактичного вручення представнику підконтрольної установи, є протиправним.

Суд апеляційної інстанції підтверджує правильність висновків суду першої інстанції, що податковим органом не дотримано встановлений статтею 86 Податкового кодексу України порядок вручення Акту фактичної перевірки, натомість такий недолік не може бути підставою для визнання неправомірними результатів перевірки, адже не складання акту про відмову від підписання Акту перевірки не призвело до не повідомлення позивача про результати перевірки та не порушило право платника податків на оскарження результатів такої перевірки.

Щодо висновків суду першої інстанції про недотримання процедури проведення хронометражу на ТОВ «Виналь», останні не перевіряються судом апеляційної інстанції, адже результати хронометражу не слугували підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, тобто, виходять за межі доказування в даній справі.

Водночас, щодо зазначення в наказі періоду проведення перевірки згідно зі ст. 102 Податкового кодексу України, суд апеляційної інстанції не вбачає в цьому порушень з боку податкового органу, адже норми статті 102 Податкового кодексу України є достатньо передбачуваними для платників податків.

При цьому, Податковим кодексом України не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім статті 102 ПК України (не пізніше 1095 днів), а так само, як і використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, даних СОД РРО, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Такий висновок підтверджується правовими позиціями, викладеними, зокрема, в постанова Верховного Суду від 20.05.2022 у справі № 826/8284/17, від 09.09.2024 № 280/6832/23.

Щодо доведеності відповідачем повторності вчинення ТОВ «Виналь» податкового правопорушення, за яке його притягнуто до фінансової відповідальності згідно з податковим повідомленням-рішенням, яке є предметом оскарження в даній справі, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

В своєму рішенні суд першої інстанції посилається на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справах № 160/8973/23, № 160/21632/23, № 160/22612/23, № 160/29729/23, № 160/29500/23, № 160/2735/24, відповідно до яких визнано протиправними та скасовані подібні до спірного податкові повідомлення-рішення форми «ПС», винесені Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, що свідчить про відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують факт вчинення повторного правопорушення, передбаченого ч. 1 п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Натомість, такі висновки є невірними, адже судом апеляційної інстанції встановлено, що судове рішення в справах № 160/29729/23, № 160/2735/24 не набрали законної сили, тобто оскаржувані в наведених справах податкові повідомлення-рішення не набули статусу узгоджених.

Отже, в даній справі відповідачем доведено наявність правових підстав для притягнення ТОВ «Виналь» до відповідальності відповідно до ч. 1 п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року в адміністративній справі № 160/10642/24 скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 03 жовтня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 03 жовтня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров