Справа № 260/520/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2024 року м. Ужгород№ 260/520/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумська область, 40009, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач), в якому просить:

1) визнати протиправною відмову відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області згідно листа від 21.11.2023 року №95 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723 ХІІ.

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ з 14.11.2023 року та здійснювати нарахування (перерахування) та виплату такої пенсії з 14.11.2023 року, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці про складові заробітної плати Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області від 13.11.2023 року №13 на суму 49 985 грн.;

3) судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 листопада 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 VIII. Керуючись пунктом 4 Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 та враховуючи, що позивач на час звернення із заявою не перебував на державній службі, для обчислення розміру пенсії ним подано довідку Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про виплати з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за місяць, який передував місяцю звернення за відповідною посадою за останнім місцем роботи на державній службі. Листом відділу обслуговування громадян № 1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 95 від 21 листопада 2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889). Зазначено, що Розділом ХІ Закону № 889 передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до раніше діючого законодавства про державну службу мають особи, які на день набрання чинності цим Законом займали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та особи, які на 01.05.2016 року мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Так, до стажу державної служби заявника віднесено періоди роботи з 23.12.1993 року по 20.04.1998 року та з 21.04.1998 року по 03.07.2001 року, що становить 7 років 6 місяців 11 днів.

До стажу державної служби позивачеві не зарахували періоди роботи в органах Рахівського райвиконкому із 16.06.1981 року по 15.02.1983 року та із 01.03.1984 року по 22.12.1993 року.

Позивач вважає таку відмову протиправною, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області скеровано на адресу суду письмовий відзив, згідно змісту якого вбачається, що останній заперечує проти позову, вважає його безпідставним та просить суд відмовити в задоволенні такого повністю.

Позивач скористався своїм правом і подав письмову відповідь (заперечення) на відзив.

У подальшому позивачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача, а саме орган, який приймав оскаржуване рішення та ухвалою суду було залучено в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Відповідачеві 2 надано час на відзив, однак такий його не подав, що в силу вимог ч.4 ст.159 КАС України, кваліфіковано судом, як визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що 14 листопада 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» та про проведення перерахунку пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у перерахунку пенсії від 21 листопада 2023 року № 95 відмовлено позивачу у переведенні на інший вид пенсії, у зв`язку з відсутністю підстав для такого переведення.

У вказаному рішенні відповідач 2 зазначив, що Розділом ХІ Закону № 889 передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до раніше діючого законодавства про державну службу мають особи, які на день набрання чинності цим Законом займали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та особи, які на 01.05.2016 року мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Так, до стажу державної служби заявника віднесено періоди роботи з 23.12.1993 року по 20.04.1998 року та з 21.04.1998 року по 03.07.2001 року, що становить 7 років 6 місяців 11 днів. Відтак, позивачеві відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Не погоджуючись з таким рішення позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

Так, відповідно до п.10 вищевказаного Закону, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у зразковій справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №676/4235/17.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у п.2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Отже, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , позивач працював в органах виконавчої влади Рахівського районного виконавчого комітету Закарпатської області в періоди з 16.06.1981 р. по 15.02.1983 року та 01.03.1984 р. по 22.12.1993 року, та із 21.04.1998 р. по 16.11.2010 року.

При цьому в період з 21.04.1998 року по 16.11.2010 року позивач обіймав посаду селищного голови Ясінянської селищної ради.

Однак, відповідачем 2 зараховано позивачеві до стажу державної служби лише з період 23.12.1993 року по 20.04.1998 року.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено «Порядком обчислення стажу державної служби», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок №283).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Порядок №283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 року постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби.

Згідно з п. 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Вищевказане спростовує доводи відповідачів про те, що стаж роботи позивача у період з 21 квітня 1998 року по 15 листопада 2010 року на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця.

Отже, з урахуванням того, що позивач має стаж на посаді державної служби понад 20 років, та враховуючи, що станом на 01 травня 2016 року позивач працював на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з чим оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 21.11.2023 року № 95 є протиправним, та підлягає скасуванню.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Оскільки позивач із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» звернувся до пенсійного органу 14.11.2023 року, а тому таке право на переведення та на отримання пенсії виникло в нього з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 14.11.2023 року.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 4.1 розділу IV Порядку № 22-1 заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, наслідком скасування, прийнятого ГУ ПФ України в Сумській області за результатами розгляду заяви позивача про перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця рішення є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку перевести позивача на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відтак, ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (де позивач перебуває на обліку) здійснити переведення позивача з 14 листопада 2023 року з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 р № 3723- XII «Про державну службу», у зв`язку із чим провести перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачами не доведено правомірності рішення про відмову у перерахунку пенсії від 21 листопада 2023 року № 95 у зв`язку з чим, суд приходить висновку, що таке є протиправним та підлягає скасуванню. Оскільки матеріалами справи підтверджується право позивача на перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести позивача з 14 листопада 2023 року з пенсії за віком на пенсію відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу України» від 16.12.1993 № 3723-XII та здійснити перерахунок та виплату його пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо вимоги здійснити перерахунок пенсії виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці про складові заробітної плати Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області від 13.11.2023 року №13 на суму 49 985 грн., суд вважає, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки є передчасною, відтак так як відповідачем ще не переведено позивача на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу України».

Захисту підлягають лише порушені права, а відтак дане клопотання судом відхиляється, як передчасне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумська область, 40009, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 21 листопада 2023 року № 95.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 з 14 листопада 2023 року з пенсії за віком на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу України» від 16.12.1993 року № 3723-XII та здійснити перерахунок та виплату його пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумська область, 40009, ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець