Справа № 580/6835/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року справа № 580/6835/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.05.2024 №14816/03-16;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу державної служби період роботи з 15.04.1982 до 24.08.1989, з 20.05.2002 до 07.04.2003, період служби з 25.04.1977 до 31.05.1979 та перевести на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу з 02.04.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що відповідач протиправно відмовив у переведенні позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, адже у позивача наявний стаж, який підтверджує право на призначення пенсії державного службовця. Крім того позивач зазначає, що йому протиправно не зарахований у стаж державної служби період роботи з 15.04.1982 до 24.08.1989, з 20.05.2002 до 07.04.2003, період служби з 25.04.1977 до 31.05.1979

Ухвалою суду від 15.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Зазначено, що пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визначено право па призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ для осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII (на 01.05.2016) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, або які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу, на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України не залежно від факту роботи.

Стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 року складає 13 років 1 місяць 29 днів

Враховуючи, що заявник станом на 01.05.2016 не займав посаду державної служби, та згідно акту перевірки достовірності документів, що надаються для призначення (перерахунку) пенсій (про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця) від 22.05.2024 №2300-1102-1/2965, складеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, довідки від 01.04.2024 №06-19/14/20.4 та №06-19/13/20.4 видані з порушенням пунктів 10,12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889, пунктів 4,5 Порядку №622 прийнято рішення відмовити позивачу у перерахунку пенсії.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

Позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

02.04.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За наслідками розгляду вказаної заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29.05.2024 №14816/03-16 відмовлено позивачу у переході з пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-XII), крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п.10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд врахував, що предметом спору у справі є оцінка наявності у позивача станом на 01 травня 2016 року стажу роботи на державній службі, не менш як 20 років, та стажу, що до нього зараховується, необхідного для призначення пенсії державного службовця.

Із розрахунку страхового стажу позивача суд встановив, що до стажу державної служби йому зараховано періоди з 28.02.2000 до 17.05.2002, з 08.04.2003 до 18.06.2012, з 05.07.2012 до 31.03.2014, що становить 13 років 1 місяць 28 днів.

Спірним у цій справі є зарахування до стажу державної служби позивача періоду роботи з 15.04.1982 до 24.08.1989, з 20.05.2002 до 07.04.2003 та періоду служби з 25.04.1977 до 31.05.1979.

Щодо зарахування періоду служби позивача в радянській армії з 25.04.1977 до 31.05.1979, суд зазначає таке.

Так, у постановах від 03.07.2018 у справі №569/350/17 та від 27 грудня 2019 року у справі №500/2565/18 Верховний Суд дійшов наступних висновків: «Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (чинний до 01.05.2016, тобто в період роботи позивача на державній службі) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно ч. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів апарату Національного банку України, Республіканського банку Криму, управління по місту Києву та Київській області, обласних управлінь Національного банку України.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях».

З огляду на викладене, Верховний Суд зазначив, що особа має право на врахування до стажу державної служби проходження служби в у Збройних Силах та інших військових формуваннях України та колишнього СРСР.

Отже, період служби позивача в радянській армії з 25.04.1977 до 31.05.1979, підтверджений даними військового квитка серії НОМЕР_1 та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.55) підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Щодо зарахування періоду роботи з 15.04.1982 до 24.08.1989, суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі №334/4034/16-а щодо зарахування до стажу державної служби періоду роботи на партійних посадах.

Так, п.3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, передбачено, що до державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачений абзацом 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів. затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049 (далі Положення №1049).

В свою чергу, відповідно до абзацу 4 пункту 3 Положення №1049, до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексу законів про працю України.

За правилами статті 118 Кодексу законів про працю України до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років зараховується, зокрема, стаж роботи в партійних, профспілкових і комсомольських на виборних посадах.

Водночас, Верховний Суд у своїй постанові від 15.01.2020 за результатами касаційного розгляду цієї справи, зробив висновок про те, що стаж роботи в партійних організаціях зараховується до стажу державного службовця, особам, які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990.

При цьому, як зазначив Верховний Суд, роз`ясненням №4-5-1156, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року).

Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

З даних трудової книжки серії НОМЕР_2 , суд встановив, що позивач 12.10.1984 затверджений інструктором відділу комсомольських організацій обласного комітету комсомолу.

23.04.1986 позивач обраний першим секретарем Придніпровського районного комітету ЛКСМ України, а 24.08.1989 звільнений від вказаних обов`язків.

Верховний Суд у вищевказаному рішення зазначив, що діяльність ВЛКСМ була врегульована Статутом, прийнятим XIV з`їздом ВЛКСМ, із змінами, внесеними XV, XVII и XVIII з`їздами ВЖСМ.

Так, пунктом 11 цього Статуту було встановлено, що одним із керівних принципів організаційної побудови комсомолу є демократичний централізм, що означає, зокрема виборність усіх керівних органів комсомолу знизу доверху.

Пунктами 13, 14 цього Статуту визначено, що вищим керівним органом комсомольської організації є: загальні збори (для первинних організацій), конференція (для районних, міських, окружних, обласних, крайових організацій), з`їзд (для комсомольських організацій союзних республік, для ВЛКСМ). Загальні збори, конференція або з`їзд обирають бюро або комітет, які є їх виконавчим органом та здійснює керівництво усією поточною роботою комсомольської організації.

Пунктом 41 цього Статуту встановлено, що окружний, міський, районний комітет комсомолу обирає бюро, в тому числі секретарів комітету.

Також, відповідно до ст.118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Згідно з Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 23 вересня 1982 року № 4073-Х до переліку відділів і управлінь виконавчих комітетів міських Рад народних депутатів міст обласного підпорядкування включено організаційний відділ.

Згідно із Загальносоюзним класифікатором професій працівників, посад службовців та тарифних розрядів, затвердженим Постановою Державного комітету СРСР по стандартам від 27.08.1986 посада інструктора віднесена до посад спеціалістів.

Відтак, періоди роботи позивача на посадах інструктора відділу комсомольських організацій обласного комітету комсомолу та першого секретаря Придніпровського районного комітету ЛКСМ України підлягають включенню до стажу державної служби.

Щодо періоду роботи з 20.05.2002 до 07.04.2003 на посадах в органах місцевого самоврядування, суд зазначає таке.

Так, згідно з даними трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивач з 20.05.2002 до 07.04.2003 обіймав посад заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Черкаської міської ради.

Оцінюючи підстави зарахування вказаного періоду роботи у стаж державної служби, суд зазначає таке.

Пунктом 5 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" було установлено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про державну службу". Вони прирівнюються до відповідних категорій посад державних службовців, якщо інше не передбачено законодавством України. Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

З 04 липня 2001 року ця норма втратила чинність на підставі пункту 5 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 07.06.2001 №2493-ІІІ Про службу в органах місцевого самоврядування (далі Закон №2493-ІІІ).

Поряд з тим, пунктами 2, 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2493-III обумовлено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування. З набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України "Про державну службу".

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 21 Закону №2493-III (в редакції до 01 травня 2016 року) було передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 Порядку №283 регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

До 01 травня 2016 року посади державних службовців були визначені статтею 25 Закону №3723-XII.

Віднесення наявних посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідних категорій нових посад державних службовців проводилося Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом, тобто шляхом видання відповідного акта Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року №1435 пункт 2 Порядку №283 доповнено абзацом, за змістом якого до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Зазначені норми вказують на те, що після 04 липня 2001 року (набрання чинності Законом України від 07.06.2001 №2493-ІІІ Про службу в органах місцевого самоврядування) до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування. Для можливості зарахування роботи на посаді в органах місцевого самоврядування необхідно, щоб така посада була передбачена або в статті 14 Закону №2493-III, або щоб посада була віднесена до відповідних категорій Кабінетом Міністрів України.

В частині 1 ст.2 Закону №2493-III визначено поняття посадової особи місцевого самоврядування. Нею є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Так, посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (стаття 3 Закону №2493-III).

Статтею 14 Закону №2493-III встановлено класифікацію посад в органах місцевого самоврядування (сім категорій).

Посади перших заступників та заступників міських голів (міст - обласних центрів) з питань діяльності виконавчих органів ради; секретарів міських (міст - обласних центрів та міста Сімферополя) рад, міських голів (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення, крім міст - обласних центрів), голів районних, районних у містах рад віднесено до 3 категорії посад в органах місцевого самоврядування.

З огляду на наведені вище правові норми, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 20.05.2002 до 07.04.2003 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Черкаської міської ради підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Аналогічний висновок щодо застосування вищенаведених норм права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі №500/6640/16, від 10 лютого 2021 року у справі №825/1453/18.

Таким чином, з урахуванням зазначеного періоду, а також безспірного періоду, який зарахований відповідачем сукупний стаж державної служби на день набрання чинності Законом №889-VIII (01 травня 2016 року) становить 23 роки 6 місяців 4 дні, що дає позивачу право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу".

З урахуванням наведеного суд вважає відмову у переведенні позивача на пенсію державного службовця з підстав відсутності необхідного стажу державної служби протиправною, а відповідне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29.05.2024 №14816/03-16 таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 3 ст.245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу державної служби періодів роботи з 15.04.1982 до 24.08.1989, з 20.05.2002 до 07.04.2003 і служби з 25.04.1977 до 31.05.1979 та перевести позивача з 02.04.2024 (дати подання заяви) з пенсії, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Дотримуючись вказаних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29.05.2024 №14816/03-16 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16, ) зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) періоди роботи з 15.04.1982 до 24.08.1989, з 20.05.2002 до 07.04.2003 і служби з 25.04.1977 до 31.05.1979, а також перевести ОСОБА_1 з пенсії, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ