Справа № 200/5695/24
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року Справа№200/5695/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ в Чернівецькій області, третя особа), в якому просить: - визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.06.2024 № 76, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити і виплачувати з 4 червня 2024 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, починаючи з 4 червня 2024 року, зарахувати до страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю з 20.04.2000 по 31.07.2000.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається безпідставну відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з не зарахуванням спірних періодів до страхового стажу.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що позивач 10.06.2024 звернулась до уповноваженого органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності заява була відпрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Посилається на те, що за наслідком розгляду наданого пакету документів, до страхового стажу позивачки не зараховано період отримання матеріальної допомоги в центрі зайнятості з 20.04.2000 по 31.07.2000 згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 14.02.1979, оскільки не зазначені підстави, передбачені статтею 24 Закону України від 09.07.2003 року № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації). На підставі цього, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення відмовити заявниці в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 21 року.

Третя особа не надала пояснення щодо позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 4 вересня 2024 року суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого 12.02.1997.

Відповідно до спірного рішення ГУ ПФУ в Донецькій області 17.06.2024 № 76 відповідач розглянув заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 10.06.2024.

Указаним рішенням позивачці відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 21 року. Зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж заявниці на дату звернення становить 20 років 09 місяців 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. До страхового стажу не зараховано період отримання матеріальної допомоги в центрі зайнятості з 20.04.2000 по 31.07.2000 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 14.02.1979, оскільки не зазначені підстави, передбачені статтею 24 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації).

Позивачем до суду надана копія трудової книжки НОМЕР_1 , в якій наявні записи: № 17 щодо призначення позивачці з 20.04.2000 «матеріальної допомоги по безробіттю» відповідно до п. 1 ст. 31 Закону України «Про зайнятість населення»; № 18 щодо припинення позивачу 31.07.2000 виплати матеріальної допомоги по безробіттю.

Водночас відповідно до записів № 15 і № 16 трудової книжки НОМЕР_1 позивачка з 05.10.1999 по 01.04.2000 отримувала «допомогу по безробіттю»

З наданої відповідачами форми РС-право щодо позивачки установлено, що спірний період з 20.04.2000 по 31.07.2000 не зарахований до страхового стажу. Усього стаж позивачки становить 20 років 9 місяців 21 день. Водночас період отримання позивачкою «допомоги по безробіттю» з 05.10.1999 по 01.04.2000 включено до її страхового стажу.

Спірні правовідносини у зв`язку із не зарахуванням спірного періоду роботи до страхового стажу під час вирішення питання про призначення пенсії.

Частиною 1 ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) передбачено, що до стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 25 Закону України від 1 березня 1991 року № 803-XII «Про зайнятість населення» (далі Закону № 803-XII), у редакції, чинній в період отримання позивачкою матеріальної допомоги по безробіттю, було передбачено, що держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій:

а) надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій;

б) виплата матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації;

в) виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю;

г) подання додаткової матеріальної допомоги безробітному громадянину і членам його сім`ї з урахуванням наявності осіб похилого віку і неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні.

Згідно з ч. 1 ст. 31 «Матеріальна допомога по безробіттю» Закону № 803-XII було встановлено, що безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

У разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні, членам сім`ї безробітного або особі, яка здійснювала поховання, виплачується допомога на поховання у розмірі, встановленому законодавством.

Кожному з членів сім`ї, які перебувають на утриманні безробітного, а також громадянам, у яких закінчився строк виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю, подається одноразова матеріальна допомога у розмірі 50 процентів установленої законодавством мінімальної заробітної плати.

Умови подання матеріальної допомоги по безробіттю та іншої допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Законом України від 23 лютого 2006 року № 3483-IV «Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість» у «в» ст. 25 Закону № 803-XII слова "матеріальної допомоги по безробіттю" виключені. Також виключено ст. 31 Закону № 803-XII.

Аналогічні зміни були внесені також до Закону України від 2 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Отже, Законом № 803-XII у спірний період (з 20.04.2000 по 31.07.2000) були передбачені окремі компенсації, зокрема, «допомога по безробіттю» і «матеріальна допомога по безробіттю».

Указані компенсації не виключають одна одну, оскільки «матеріальна допомога по безробіттю» може надаватися тільки після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю за визначених ст. 31 Закону № 803-XII умов.

Закон № 1788-XII і Закон № 1058-IV передбачають право особи на включення до страхового стажу періоду одержання «допомоги по безробіттю». Водночас пенсійне законодавство як на момент отримання позивачкою «матеріальної допомоги по безробіттю» так і після цього не передбачало включення періоду отримання цієї компенсації (матеріальної допомоги по безробіттю) до страхового стажу.

У суду відсутні підстави вважати, що вказаними законодавчими актами законодавець надав право особам на включення до їх страхового стажу (стажу роботи) періоду отримання «матеріальної допомоги по безробіттю» після закінчення строку виплати «допомоги по безробіттю».

Тому відповідачем правомірно не зараховано до страхового стажу позивачки період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 20.04.2000 по 31.07.2000 з підстав, що зарахування такого періоду не передбачено, зокрема ст. 24 Закону № 1058-IV.

Отже, оскаржуваним рішенням обґрунтовано відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (ідентифікаційний код: 40329345; 58002, м. Чернівці, Центральна площа 3) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повне рішення суду складено 3 жовтня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков