Справа № 460/10206/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2024 року м. Рівне №460/10206/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
доУправління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1
про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі УЗПВР у Рівненській області, відповідач), у якому просить:

визнати неправомірними дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в сумі 5100 грн від 02.09.2024;

скасувати постанову державного виконавця від 02.09.2024 за ВП №73897383 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Рівненській області перебуває виконавче провадження № 73897383 з примусового виконання рішення суду від 31.08.2021 у справі №460/6904/21. 02.09.2024 державним виконавцем Відділу ПВР УЗПВР у Рівненській області винесено постанову в межах виконавчого провадження №73897383 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн на позивача за невиконання рішення суду. Позивач вважає таку постанову протиправною. Зазначає, що на виконання рішення суду та окремої ухвали у справі №460/6904/21, вимоги державного виконавця від 21.08.2024 згідно з рішенням про перерахунок пенсії від 18.03.2024 №46 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано доплату за період з 25.11.2020 по 31.12.2023 із застосуванням двох мінімальних заробітних плат за відповідний рік. З 01.01.2024 довічно з доплатою на 2024 рік 3200 грн, розмір пенсії з доплатою 6009,73 грн. Відповідно до вимоги державного виконавця від 13.03.2024 року та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» здійснено доплату до пенсії з установлених розмірів мінімальної заробітної плати: у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень. Отже на виконання судового рішення та вимоги державного виконавця Боржник здійснив нарахування доплати до пенсії відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у такому порядку: до 31.12.2023 (включно) у розмірі двох мінімальних заробітних плат, розміри яких установлені Законами про Державний бюджет України на відповідні роки; з 01.01.2024 у розмірі двох мінімальних заробітних плат 3200,00 грн (1600 х 2).

Зазначив, що Боржник не ухиляється від виконання виконавчого листа №460/6904/21 від 28.12.2023, а навпаки вжив всіх визначених законом заходів для належного та своєчасного виконання рішення суду шляхом здійснення нарахування та виплати підвищення до пенсії, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Пенсійний орган не заперечує необхідність виплати ОСОБА_1 нарахованих коштів пенсії та не відмовляється вчиняти залежні від нього дії на виконання відповідного судового рішення.

Позивач підкреслив, що Головним розпорядником коштів державного бюджету за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України за КПКВК 2506080 "Фінансування, виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду" (далі програма 2506080), є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець та розпорядник коштів нижчого рівня. Крім того, органами Пенсійного фонду України ведеться облік рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, у Реєстрі судових рішень. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Станом даний час порядковий номер рішення у справі №460/6904/21 №136006. Черговість виконання у РСР (загальноукраїнська черга) встановлюється автоматично та оновлюється щодня в залежності від дати набрання законної сили, залишок невиплачених коштів становить 211863,49 грн.

29.12.2023 наказом Пенсійного фонду України №218, 28.03.2024 наказом Пенсійного фонду України №32 були затверджені тимчасові розписи доходів і видатків Головних управлінь на І,ІІ квартали 2024 року. Тимчасовим розписом доходів і видатків не передбачені кошти на виконання рішень суду. На момент подачі позову бюджет Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на 2024 рік не затверджено.

Отже, такі обставини, за доводами позивача, у своїй сукупності свідчать про відсутність реальної фінансової можливості виконати судове рішення в повному обсязі.

Ухвалою від 10.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 23.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами, встановленими статтею 287 КАС України, з повідомленням (викликом) учасників справи. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , третя особа). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, а третьою особою - письмових пояснень.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, зазначивши, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 73897383 з примусового виконання виконавчого листа № 460/6904/21, виданого 28.12.2023 Рівненським окружним адміністративним судом, щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII у розмірі двох мінімальних заробітних плат, починаючи з 25 листопада 2020 року.

На підставі статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» 19.01.2024 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії зазначеної постанови, відповідно до вимог Закону, направлено боржнику для виконання та стягувачу до відома. У зв`язку з тим, що у визначені державним виконавцем строки боржником не надано підтверджуючі документи щодо виконання вищезазначеного судового рішення, 21.08.2024 державним виконавцем до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області скеровано вимогу щодо виконання рішення суду. ГУ ПФУ В Рівненській області 30.08.2024 листом №1700-0801-8/49242 повідомлено, що на виконання рішення суду стягувачу здійснено перерахунок пенсії та проведено нарахування підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат. Пенсію у перерахованому розмірі стягувач отримує у наступний за днем здійснення перерахунку пенсії виплатний період.

До відділу неодноразово звертався стягувач ОСОБА_1 про невиконання рішення суду та накладення на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу на користь держави.

Боржником рішення суду не виконано в повному обсязі, тому державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 5100,00 грн та зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів.

Вказав, що застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. З наведених підстав просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Від третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 звернулась до позивача щодо виконання ним судового рішення. Листом від 09.08.2022 №12727-11911/К-02/8-1700/22 Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області надало відповідь, в якій зазначено, що кошти в розмірі 240363,49 грн нараховані на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 у справі №460/6904/21 та окремої ухвали Рівненського адміністративного суду від 11.08.2022 будуть виплачені ОСОБА_1 за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Окрім того, листом від 18.10.2023 №1700-0202-8/90343 Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області надало відповідь, що кошти в розмірі 59692,29 грн нараховані на виконання вищевказаного рішення суду будуть виплачені за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Третя особа звернула увагу суду, що позивач, посилаючись на відсутність коштів з Державного бюджету України, демонструючи протиправну бездіяльність, жодним чином не повідомив ОСОБА_1 про можливість поставити її на відповідну чергу на отримання відповідних коштів з Державного бюджету для виконання рішення суду. З огляду на наведене, третя особа просила відмовити в позові повністю.

Учасники справи у судове засідання 02.09.2024 не прибули. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Представники позивача та відповідача подали заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши доводи та аргументи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення учасників справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував такі фактичні обставини справи.

У провадженні Відділу ПВР УЗПВР у Рівненській області перебуває виконавче провадження №73897383 з виконання виконавчого листа, виданого 28.12.2023 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/6904/21, про зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII у розмірі двох мінімальних заробітних плат, починаючи з 25 листопада 2020 року.

19.01.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 16).

21.08.2024 державним виконавцем до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області скеровано вимогу щодо виконання рішення суду (а.с.9).

02.09.2024 державним виконавцем в межах виконавчого провадження №73897383 винесено постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ в Рівненській області за невиконання без поважних причин рішення Рівненського окружного адміністративного суду №460/6904/21 у розмірі 5100,00 грн, яка отримана позивачем 03.09.2024 (а.с. 18).

Вважаючи таку постанову протиправною, ГУ ПФУ в Рівненській області звернулося до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі джерела права.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення ) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частинами другою статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч. 3 ст. 63 Закону №1404-VIII).

Стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIII).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Такі обставини мають бути перевірені державним виконавцем.

Слід врахувати, що згідно з п. 30 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Відповідно до пункту 5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228 (далі - Порядок №228), установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених та погоджених у випадках, передбачених цим Порядком, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, а закладам фахової передвищої та вищої освіти, науковим установам та закладам охорони здоров`я також за наявності затверджених та погоджених у випадках, передбачених цим Порядком, планів використання бюджетних коштів і помісячних планів використання бюджетних коштів.

Установи мають право брати бюджетні зобов`язання та здійснювати платежі в межах бюджетних асигнувань, установлених затвердженими та погодженими у випадках, передбачених цим Порядком, кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду, а заклади фахової передвищої та вищої освіти, наукові установи та заклади охорони здоров`я також установлених затвердженими та погодженими у випадках, передбачених цим Порядком, планами використання бюджетних коштів і помісячними планами використання бюджетних коштів.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 23.04.2020 справа №560/523/19, від 24.01.2018 справа №405/3663/13-а, від 16.07.2018 справа №811/1469/18.

Суд зазначає, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, необхідно встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини.

Накладення штрафу є заходом покарання, а тому можливість накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Таким чином, законодавець передбачає дві складові, які повинен здійснити державний виконавець перед тим, як застосувати до боржника штраф. По-перше, перевірити виконання рішення боржником та, по-друге, впевнитися, що рішення суду не виконане без поважних причин.

У постанові від 31.03.2021 у справі №360/3573/20 Верховний Суд зазначив, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Предметом спору у цій справі є правомірність винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу на боржника, відтак факт невиконання без поважних причин боржником рішення суду, невжиття заходів з метою виконання рішення суду, є суттєвою обставиною, яка впливає на правильність вирішення спору.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 у справі №460/6904/21, яке набрало законної сили 01.10.2021, зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII у розмірі двох мінімальних заробітних плат, починаючи з 25 листопада 2020 року.

На виконання вказаного судового рішення ГУ ПФУ в Рівненській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано щомісячну доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи": з 25.11.2020 - в сумі 10000 грн, з 01.01.2021 - в сумі 12000 грн, з 01.12.2021 - в сумі 13000 грн, з 01.01.2024 - в сумі 3200 грн (а.с. 23-25).

Згідно з довідкою Управління з питань виплат ГУ ПФУ в Рівненській області за період з 25.11.2020 по 31.03.2024 різниця між сумами призначеної та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_1 з листопада 2020 року по жовтень 2022 року становить 240363,49 грн, на березень 2024 року - 211863,49 грн (а.с. 26-27).

З наданих ГУ ПФУ в Рівненській області доказів встановлено, що 29.12.2023 Головою правління Пенсійного фонду України затверджено Тимчасовий розпис доходів та видатків ГУ ПФУ в Рівненській області на І квартал 2024 року, а 28.03.2024 - на ІІ квартал 2024 року, якими не передбачені кошти на виплату заборгованості за рішеннями судів (а.с. 19-22).

Отже обставини, повідомлені ГУ ПФУ в Рівненській області, свідчать про те, що невиплата в повному обсязі нарахованої ОСОБА_1 на виконання судового рішення пенсії за період з 25.11.2020 по 31.03.2024 в сумі 211863,49 грн зумовлена не недбалістю чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а власне правовим регулюванням порядку виплати та фінансуванням витрат на виплату пенсій. Позивач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення в повному обсязі, оскільки кошти з Державного бюджету на виплату нарахованих на виконання судового рішення пенсій у необхідному розмірі не виділялись.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами позивача про те, що невиконання судового рішення щодо виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

При цьому, суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №826/721/16, у пункті 44 якої зазначено, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисом.

Зважаючи на те, що ГУ ПФУ в Рівненській області вжито конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення суду у справі №460/6904/21, а саме здійснено перерахунок пенсії третьої особи, нараховано підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України № 796-ХІІ у розмірі двох мінімальних заробітних плат, починаючи з 25.11.2020, за наслідком такого перерахунку сформовано суму доплати за період з листопада 2020 року по вересень 2022 року - 240363,49 грн, а станом на березень 2024 року в сумі 211863,49 грн, яка підлягає виплаті стягувачу при отриманні позивачем бюджетних асигнувань, виділених з Державного бюджету на цю мету, суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

При винесенні оскарженої постанови державний виконавець не з`ясував та не дав належної оцінки причинам, які зумовили невиконання судового рішення в повному обсязі, та не встановив, що судове рішення не виконується органом Пенсійного фонду без поважних причин. Отже постанова державного виконавця про накладення на боржника штрафу не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України.

Суд також враховує, що у справі Півень проти України Європейський суд констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції. Невиконання рішення державного суду не може бути виправдане і відсутністю бюджетних видатків. У справі Шмалько проти України Європейський суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу.

Однак суд зазначає, що у справі, що розглядається, предметом судового спору є правомірність застосування фінансової відповідальності за невиконання судового рішення без поважних причин, як способу спонукати боржника виконати судове рішення. За відсутності доказів невиконання судового рішення без поважних причин накладення на боржника штрафу суд вважає необґрунтованим також і з огляду на те, такий захід впливу на боржника жодним чином не призведе до виділення коштів із Державного бюджету на відповідні цілі, а отже й не впливатиме на виконання судового рішення. Тобто мета застосування фінансової відповідальності до боржника досягнута в такий спосіб не буде та не зможе захистити право стягувача на отримання заборгованості з пенсійних виплат попередніх періодів.

При ухвалені рішення суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що постанова державного виконавця від 02.09.2024 (ВП №73897383) про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн на позивача є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому, суд вважає, що визнання протиправною та скасування спірної постанови є достатнім заходом для захисту та відновлення порушеного права позивача, а тому позовна вимога про визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення такої постанови задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України суд присуджує судові витрати на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними, скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.09.2024 ВП №73897383 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 02 жовтня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Відповідач - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Замкова, буд. 29,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43316386)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

Суддя Н.О. Дорошенко