Справа № 620/8178/24
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року м. Чернігів Справа № 620/8178/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 06.06.2024 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність командира в/ч НОМЕР_1 щодо нерозгляду його рапорту від 04.03.2024 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю (підпункт «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на момент звернення з рапортом);

- зобов`язати командира в/ч НОМЕР_1 розглянути його рапорт від 04.03.2024 та надати відповідь.

Свої вимоги мотивує тим, що всупереч встановлених вимог, відповідач не розглянув його рапорт про звільнення, чим порушив права та законні інтереси позивача.

Ухвалою судді від 03.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

Представник відповідача надав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні та зазначив, що рапорт від 04.03.2024 в березні 2024 року до командування військової частини не надходив. 22.04.2024 засобами поштового зв`язку в/ч НОМЕР_1 отримано фотокопію рапорту позивача від 04.03.2024, однак він командуванням частини не розглядався, оскільки не містив «живого» або електронного підпису позивача, поданий не по команді, додані до рапорту документи не завірені належним чином. На рапорт від 22.03.2024 надано відповідь, що додані до нього документи не посвідчені належним чином. Рапорт на звільнення від 17.04.2024 у в/ч НОМЕР_1 відсутній. Щодо заяви адвоката позивача про долучення нотаріально посвідчених копій документів до рапорту від 04.03.2024 відповідач зазначив, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. За наведених обставин, відповідач зазначив, що права позивача у спірних правовідносинах не порушував.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд враховує такі обставини.

ОСОБА_1 з 18.01.2024 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації на посаді механіка-водія механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону (а.с. 20-21).

02.03.2024 позивач зареєстрував шлюб із гр. ОСОБА_2 , про що видано відповідне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 44 зворот). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №463799 дружині позивача 20.09.2023 встановлено третю групу інвалідності, строком до 01.10.2024 (а.с. 8).

22.04.2024 до в/ч НОМЕР_1 надійшов рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі пункту 5, пункту «г» частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю). Да рапорту було додано копії документів, а саме: свідоцтва про шлюб; пенсійного посвідчення дружини; довідки до акта огляду МСЕК про встановлення дружині третьої групи інвалідності; паспорта дружини (а.с. 44-48).

Як зазначає відповідач, вказаний рапорт в/ч НОМЕР_1 розглянутий не був, оскільки поданий у вигляді фотокопії, не по команді, а додані до нього документи не були нотаріально завірені.

Разом з тим, 22.03.2024 засобами поштового зв`язку позивач надіслав на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 рапорт про звільнення (з додатками), отриманий 29.03.2024 (а.с. 9, 40 зворот).

На вказаний рапорт листом від 06.04.2024 за №2250 в/ч НОМЕР_1 повідомила, що наданої ОСОБА_1 інформації недостатньо для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби, оскільки долучені до рапорту копії документів не завірено належним чином (нотаріально) (а.с. 39 зворот).

30.04.2024 адвокатом позивача надіслано заяву, у якій представник додатково до рапорту ОСОБА_1 від 04.03.2024 просив додати нотаріально посвідчені копії документів: свідоцтва про шлюб, пенсійного посвідчення дружини, довідки до акта огляду МСЕК про встановлення дружині третьої групи інвалідності, паспорта дружини та розглянути його рапорт по суті (а.с. 11-12).

Листом від 14.06.2024 за №3939 відповідач повідомив про неможливість розгляду рапорта позивача про звільнення від 04.03.2024, оскільки він поданий у формі фотокопії та в ньому відсутня адреса проживання ОСОБА_1 (а.с. 40).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду рапорту від 04.03.2024, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Згідно із підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджений Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Згідно із пунктом 260 Положення №1153/2008 під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.

Порядок звільнення врегульований пунктами 233-243 Положення №1153/2008.

Так, пунктом 233 Положення №1153/2008 закріплено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Суд відмічає, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

При цьому, відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року №40 (далі - Інструкція) визначено, що рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Відповідно до абзацу 2 пункту 14.10 розділу XIV «Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період» Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170), звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Згідно із абзацом 13 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Позивач у поданому позові зазначає, що ним 04.03.2024 поданий рапорт через командира підрозділу про звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю.

Відповідач у відзиві на позов наголошує, що в березні 2024 року рапорт позивача, датований 04.03.2024, до командування військової частини не надходив.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів направлення та вручення відповідачу ні рапорту від 04.03.2024, ні рапорту від 17.04.2024. Так, позивачем надано відповідні докази лише щодо рапорту від 22.03.2024 (а.с. 9).

Матеріалами справи підтверджується, що 22.04.2024 за вхідним №2207 засобами поштового зв`язку до відповідача надійшла фотокопія рапорту позивача від 04.03.2024 (а.с. 10 зворот, 44, 47 зворот).

Однак, вказана фотокопія не може бути ідентифікована як рапорт на звільнення, оскільки не містить «живого» або електронного цифрового підпису заявника, рапорт поданий не по команді, належним чином не завірено копії документів, доданих до рапорту на звільнення з військової служби.

Крім того, проаналізувавши долучені до матеріалів справи рапорти, датовані 04.03.2024 та надані позивачем (а.с. 6) і відповідачем (а.с. 44), суд встановив, що наявні в них підписи є очевидно різними.

Що стосується заяви представника позивача від 30.04.2024 про долучення нотаріально посвідчених копій документів до рапорту від 04.03.2024, суд погоджується з позицією представника відповідача, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, мають власноруч подати по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02 жовтня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Суддя С.В. Бородавкіна