Справа № 500/4865/24
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4865/24

03 жовтня 2024 року м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області (далі - третя особа) у якому просить ухвалити рішення, яким:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у повернені ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16575 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16575 грн сплаченого при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем всупереч пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено позивачу у поверненні помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (житла), придбаного вперше, а саме квартири згідно з договором купівлі-продажу від 03.11.2023. Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву із запереченнями щодо позовних вимог. Вказує на відсутність правових підстав для повернення позивачу сплаченого збору, у зв`язку з наявністю відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про належність позивачу нерухомого майна у АДРЕСА_1 , загальною площею 45,6 кв.м.

Третя особа правом на надання пояснень не скористалась.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 09.08.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи. Залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області. Відмовлено у задоволенні клопотання щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження від 09.08.2024 отримано відповідачем та третьою особою 09.08.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 03.11.2023, що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кондратенко О.О., позивачем придбано квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 90,3 кв. м., житловою 54,7 кв.м. (а.с. 6-7).

Як слідує з квитанції №14 від 03.11.2023 позивачем сплачено 16575,00 грн збору з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна на рахунок НОМЕР_2 (а.с. 8).

Відповідно до інформаційної довідки №371967891 від 29.03.2024 (далі - інформаційна довідка №371967891 від 29.03.2024) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач є власником квартири АДРЕСА_2 . Запит здійснювався за повним співпадінням (а.с. 8).

До матеріалів справи додано довідку ТОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" від 2228 від 27.11.2023 про те, що ОСОБА_1 станом на 29.12.2012 згідно обліку технічної інвентаризації в м.Тернополі, не має зареєстрованого права власності на будинок (квартиру) в м.Тернополі (а.с.9).

Згідно з довідкою №1297 від 01.12.2023, що видана Тернопільським обласним управлінням АТ "Ощадбанк", ОСОБА_1 включений у списки на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_3 . Житлові чеки не використовувалися (а.с.9).

Позивач через свого представника адвоката Дячук С.І. звертався із заявою від 01.04.2024 до відповідача щодо повернення йому помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості об`єкту нерухомого майна в сумі 16575 грн. при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2023., до якої додав перелічені вище документи. (а.с.10-11).

Листом від 19.04.2024 №190-0604-8/19275 відповідач відмовив у задоволенні вищевказаної заяви позивача, посилаючись на те, що у відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, які були додані до заяви від 29.12.2023 зазначено, що за ОСОБА_1 зареєстроване майно у АДРЕСА_1 загальною площею 45,6 кв.м., а тому відсутні підстави для задоволення заяви у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 придбаває житло не в перше (а.с. 11-12).

В матеріалах справи міститься інформаційна довідка №360562757 від 29.12.2023 (далі - інформаційна довідка №360562757 від 29.12.2023) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якої ОСОБА_1 є власником нерухомого майна у АДРЕСА_1 загальною площею 45,6 кв.м. Пошук здійснювався за частковим співпадінням (а.с. 13).

Мотивувальна частина

Предметом спору у даній справі по суті є рішення відповідача про відмову позивачу у поверненні помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості об`єкту нерухомого майна в сумі 16575 грн. при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2023.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет правомірності такої відмови відповідача, оцінивши її через призму верховенства права та критеріїв законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма Основного Закону означає, що діяльність суб`єктів владних повноважень здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом.

Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР).

Відповідно до пункту 9 статті 1 Закон № 400/97-ВР платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до ч.1 ст. 379 Цивільного кодексу України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Пунктом 8 частини першої статті 2 Закону № 400/97-ВР передбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно з пунктом 10 статті 4 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону ставка збору становить 1 відсоток від об`єкта оподаткування, визначеного пунктом 8 статті 2 цього Закону

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок 1740).

Відповідно до пункту 15-3 Порядку 1740 нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Проаналізувавши вказані норми Закону № 400/97-ВР та Порядку 1740, суд дійшов висновку, що громадяни, які придбавають нерухоме майно, зокрема квартиру вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тобто звільнені від його сплати в розмірі 1 % від вартості нерухомого майна (квартири), зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.

Як встановлено судом, відповідачем відмовлено у поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування через наявність інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка була додана до заяви позивача від 29.12.2023, у якій зазначено, що за ОСОБА_1 зареєстроване майно у АДРЕСА_1 загальною площею 45,6 кв.м. Джерелом такої інформації була інформаційна довідка №360562757 від 29.12.2023.

Надаючи правову оцінку таким підставам відмови суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 75 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частинами першою, третьою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пунктом 22 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, пошук відомостей у Державному реєстрі прав про речові права, обтяження речових прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, здійснюється за одним або кількома ідентифікаторами, передбаченими абзацами другим - шостим пункту 20 цього Порядку, а також за такими ідентифікаторами: 1) суб`єкт речового права, обтяжувач: для фізичних осіб: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності); номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі; реєстраційний номер облікової картки платника податків; реквізити документа, що посвідчує особу: серія документа; номер документа.

Як видно з інформаційної довідки №360562757 від 29.12.2023 пошук інформації щодо наявності/відсутності права власності на нерухоме майно у позивача здійснювався за частковим співпадінням, тобто не за всіма ідентифікаторами, а тому вказане відповідачем майно у м.Львові може належати будь-якій з осіб з однаковими як у позивача прізвищем, ім`ям та по батькові.

Інших доказів про належність цього майна позивачу відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Відтак, одна лише інформаційна довідка №360562757 від 29.12.2023 на переконання суду не може бути достовірним підтвердженням права власності позивача на нерухоме майно у м.Львові.

Будь-яких належних та допустимих інших доказів, на спростовування твердження позивача щодо придбання ним житла вперше, чи на підтвердження реєстрації права приватної власності за позивачем будь-якої іншої житлової нерухомості та відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем до суду не надано.

Натомість, у інформаційній довідці №371967891 від 29.03.2024, будь-яка інша інформація про належність позивачу житла, окрім як про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 90,3 кв. м., житловою 54,7 кв.м, відсутня. При цьому, пошук інформації здійснювався за повним співпадінням (всіма ідентифікаторами).

Згідно з довідкою №1297 від 01.12.2023, що видана Тернопільським обласним управлінням АТ "Ощадбанк", позивачем не використовувалися житлові чеки для приватизації житла, що свідчить про те, що ним не набувалось право власності на житло у процесі приватизації державного житлового фонду. Також із вказаної довідки слідує, що позивач включений у списки на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, згідно обліку технічної інвентаризації в м.Тернополі позивач не має зареєстрованого права власності на будинок (квартиру) в м.Тернополі, що підтверджується довідкою ТОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" від 2228 від 27.11.2023.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач вперше придбав житло (за договором купівлі-продажу від 03.11.2023 за адресою: по АДРЕСА_4 ) та при укладенні договору купівлі-продажу помилково сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1 відсотка від його вартості.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки, саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року (справа № 819/1498/17), від 31 січня 2018 року (справа №819/1667/17), та від 13 грудня 2018 (справа № 813/969/17).

Частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що Повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Згідно з пунктом 7.2 Порядку обліку сум, які сплачуються / підлягають сплаті на рахунки Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання відповідного органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з метою внесення його платником до органу Державної казначейської служби України.

Проаналізувавши вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що органи Пенсійного фонду України, які контролюють справляння надходжень бюджету по збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, мають у разі ініціативи платника сформувати та подати відповідне подання до органів державної казначейської служби.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна, позивачем сплачено помилково, за відсутності обов`язку здійснювати такий платіж, у зв`язку з чим кошти в розмірі 16575 грн., сплачені при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу вперше придбаного житла, підлягають поверненню.

Відтак, рішення відповідача про відмову позивачу у поверненні помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості об`єкту нерухомого майна в сумі 16575 грн. при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2023 є протиправним.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність рішення про відмову позивачу у поверненні помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості об`єкту нерухомого майна в сумі 16575 грн. при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2023, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Судові витрати

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією ID6061-725-1639-5585 від 05.08.2024. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у поверненні ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості об`єкту нерухомого майна в сумі 16575 грн. при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2023, яке оформлене листом від 19.04.2024 №1900-0604-8/19275.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості об`єкту нерухомого майна в сумі 16575 грн. при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_5 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001 );

третя особа:

- Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області (місцезнаходження: бульвар Шевченка, 39, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46025 ) .

Головуючий суддя Юзьків М.І.