Справа № 360/923/24
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про долучення доказів

04 жовтня 2024 року м. ДніпроСправа № 360/923/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши в порядку письмового провадження питання про долучення до матеріалів справи доказів у справі № 360/923/24 за позовом адвоката Жегестовської Катерини Георгіївни в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - військова частина НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 360/923/24 за позовом адвоката Жегестовської Катерини Георгіївни в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - військова частина НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 13.08.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 20.08.2024 відкрито провадження у справі після усунення недоліків позовної заяви, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; залучено військову частину НОМЕР_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; витребувано у відповідача та третьої особи докази, необхідні для розгляду даної справи.

Ухвалами суду від 23.09.2024, 26.09.2024 та від 01.10.2024 повторно витребувано у відповідача та третьої особи докази, необхідні для розгляду справи.

26.08.2024 від військової частини НОМЕР_2 надійшла частина витребуваних судом доказів, а саме рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 10.06.2024 № 2624 разом з усіма доданими до нього документами, лист військової частини НОМЕР_1 про повернення матеріалів щодо звільнення ОСОБА_1 та його копія з відміткою про отримання позивачем.

25.09.2024 від військової частини НОМЕР_2 надійшли пояснення щодо відсутності частини витребуваних судом доказів.

01.10.2024 від військової частини НОМЕР_2 надійшла заява про долучення до матеріалів справи письмових пояснень останньої та копії листа від 24.09.2024 № 1567/3335.

Крім того, 02.10.2024 від військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про виконання ухвал суду про витребування доказів, до якої долучено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09.04.2024 № 38-РС, витяг із Положення про 111 окрему бригаду територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.08.2023 № 238.

Також до вказаної заяви військової частини НОМЕР_1 додано витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 24.02.2022 № 35, який не має відношення до предмету розгляду цієї справи, оскільки стосується особи, яка не є учасником даної справи, а тому при вирішення питання про долучення доказів до матеріалів справи, цей наказ до уваги судом не береться.

Вирішуючи питання про долучення до матеріалів справи вказаних доказів, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

За змістом статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Водночас, відповідно до частини 9 статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Так, судом встановлено, що відповідачем та третьою особою при поданні до суду доказів не було надано документів на підтвердження надіслання їх копій позивачу (його представнику).

Водночас, суд зазначає, що докази подано за допомогою підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ЄСІТС).

Представник позивача, в свою чергу, також має зареєстрований електронний кабінет в ЄСІТС, через який нею подано позовну заяву в цій справі.

Відповідно до пункту 24 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі Положення) підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Пунктом 37 Положення визначено, що підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Документи, які один з учасників справи надіслав до суду, іншого органу чи установи у системі правосуддя з використанням Електронного суду, в передбачених законодавством випадках автоматично надсилаються до Електронних кабінетів інших учасників справи чи їхніх повірених після реєстрації цих документів в АСДС або автоматизованих системах діловодства.

До Електронного кабінету користувачів надсилаються відомості, у тому числі про отримання та реєстрацію документів у справі, а також інші відомості, що призвели до зміни стану розгляду справи.

Тобто, після реєстрації заяв та доданих до них доказів, в автоматизованій системі документообігу суду, такі документи було автоматично надіслано до електронного кабінету представника позивача.

Отже, фактично право позивача в особі його представника на отримання доказів, ознайомлення з ними та можливості висловлення своєї позиції щодо них, не порушено.

До того ж, Верховний Суд в постановах від 16.02.2023 у справі № 580/5209/22 та від 28.02.2023 у справі № 260/1322/21 вказав, що застосовуючи процесуальні норми суди мають керуватися принципом розумності, відповідно до якого застосування цих норм має бути спрямованим на досягнення легітимної мети, уникаючи надмірного формалізму, що може порушувати право особи на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Отже, при застосуванні процесуальних норм належить уникати надмірного формалізму, що може призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.

Про вказане зазначала і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15.01.2020 у справі № 145/1330/17 та від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20.

Крім того, суд зауважує, що однією з основних засад судочинства в Україні є принцип змагальності сторін.

Суд вважає, що в даному випадку фактично порушення прав позивача на отримання доказів у справі не відбулось.

Водночас, надто суворе трактування судом адміністративно-процесуальних правил в даному випадку та повернення заяви з формальних підстав, може призвести до порушення принципу змагальності сторін та позбавлення відповідача та третьої можливості надати докази щодо суті спору, що є неспівмірним допущеному порушенню.

Також відповідно до частини 2, 3 статті 242 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи, що подані військовою частиною НОМЕР_1 та військовою частиною НОМЕР_2 докази стосуються предмету розгляду даної справи, суд вважає за необхідне долучити їх до матеріалів справи з наданням відповідної оцінки їх належності при вирішенні справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 72, 73, 77, 242, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Долучити до матеріалів справи № 360/923/24 рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 10.06.2024 № 2624 разом з усіма доданими до нього документами, лист військової частини НОМЕР_1 про повернення матеріалів щодо звільнення ОСОБА_1 та його копію з відміткою про отримання позивачем, письмові пояснення військової частини НОМЕР_2 від 01.10.2024, копію листа від 24.09.2024 № 1567/3335, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09.04.2024 № 38-РС, витяг із Положення про 111 окрему бригаду територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.08.2023 № 238.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суддя О.М. Качанок