Справа № 120/6626/24
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 жовтня 2024 р. Справа № 120/6626/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення №0-0208-UA0060589 від 03.04.2024 на суму 134077,05 грн. Зокрема, позивач вказав, що контролюючим органом невірно в оскаржуваному мною ППР визначено тип об`єкта, що належить ОСОБА_1 , "будівлі промисловості та склади", оскільки таке поняття як "будівлі промисловості та склади" не вживаються ні в Рішенні Козятинської міської ради Вінницької області від 28.05.2021 № 293-VІІІ "«Про встановлення місцевих податків та зборів на території Козятинської міської територіальної громади з 01.01.2022 року", ні в Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000 (який втратив чинність з 01.01.2024), оскільки дані нормативні акти оперують поняттям виключно "будівлі промислові", а не "будівлі промисловості", що вже тягне за собою протиправність оскаржуваного мною ППР.

Крім того, позивач вказав, що будь-яких доказів про те, що належний йому на праві власності об`єкт нежитлової нерухомості має класифікуватися за кодом ДК 018-2000 як «будівлі промисловості та склади» (клас 1251), як про це зазначено в оскаржуваному ППР, немає .

Ухвалою від 24.05.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

11.06.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти доводів позовної заяви, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач при розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення діяв в межах, порядку та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Так, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належать нежитлові будівлі загальною площею 1334,1 кв.м., до складу яких входять:

- будівля адмінбудинку зі столярною літ. «А», загальною площею 369,7 кв.м.;

- будівля матеріального складу літ. «Б» з верандою літ. «б» загальною площею 128,8 кв.м.;

- гараж літ. "В" загальною площею 214;

- бетонний цех 1 літ. "Д" загальною площею 102,3 кв.м.;

- бетонний цех 2 літ. "Ж" загальною площею 396, 1 кв.м.;

убиральня літ. "Н";

- склад сушка для столярних виробів літ. "М" загальною площею 123, 1 кв.м.;

- естакада 1;

- огорожа 2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

03.04.2024 ГУ ДПС у Вінницький області прийнято податкове повідомлення рішення №0-0208-UA0060589, згідно з яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на підставі п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України за 2023 рік на суму 134077,05 грн.

Вважаючи, що розмір податкового зобов`язання, визначеного оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням розрахований невірно, а винесене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що порушує права позивача як платника податків, останній звернувся до суду за захистом порушеного права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Положеннями ст. 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Положеннями ст. 265 Податкового кодексу України визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно із положеннями пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Водночас, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п. п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до рішення 11 сесії Козятинської міської ради 8 скликання від 28.05.2021 за №293-VIII "Про встановлення місцевих податків та зборів на території Козятинської міської територіальної громади з 01.01.2022 року", встановлено ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Козятинської міської територіальної громади. Додатком №1 цього рішення передбачені ставки податку на нерухоме майно, для об`єктів нежитлової нерухомості із наведенням класифікації будівель та споруд, а також відповідними ним ставками податку.

Згідно вказаного додатку, ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у розмірі 1,500 % розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. м. для віднесених за класифікацією насупних об`єктів нерухомості, а саме:

- "Будівлі промислові та склади", "Будівлі промислові" (код 125, 125.1);

- "Резервуари, силоси та склади" (код 1252);

- "Гаражі" (код 1242);

- "Будівлі офісні"(код 122, 1220).

Згідно з підпунктом 14.1.1291. пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 ПК України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами. При цьому, визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд (ДК018-2000).

Пунктом 1 ст. 26 Закону №1952 визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі змін ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх змін, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна у тому числі зміни його технічних характеристик, за заявою власника чи іншого право набувача обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» п. 2 ч. 6 ст. 37, цього закону, вносяться зміни до державного реєстру прав.

Статтею 28 Закону № 1952 визначено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються до такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, надається технічний паспорт на такий об`єкт. Під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносяться відомості про об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об`єкт.

З метою ідентифікації об`єктів нерухомості в частині їх належності до відповідних типів нерухомого майна, наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2020 № 507 розроблено та затверджено Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - Класифікатор), який містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою їх цільовим функціональним призначенням (далі - Методика) та був чинним станом на 2023 рік.

Класифікатор забезпечує уніфікацію об`єктів нерухомості за функціональним призначенням та містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою (далі-Методика). Якщо у правовстановлюючих документах не зазначено код згідно з Класифікатором, то з Класифікатора обирається код, який найбільше відповідає типу нерухомості, що зазначений у правовстановлюючих документах.

Відповідно до пп. 266.7.3. п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку мають право звернутися письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

Суд враховує позицію Верховного Суду від 29.06.2023 у справі №520/342/21, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відтак, позивача не було позбавлено можливості надати до податкового органу уточнюючі документи щодо характеристик оподаткованих будівель для вірного розрахунку податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, шляхом застосування вірних коефіцієнтів для обчислення такого податку. Однак, відсутні докази, що позивачем вчинялися дії щодо звірки даних для обчислення податку відповідно до податкового законодавства.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо цільового призначення нежитлових будівель відсутні. У графі "Тип майна" зазначено нежитлові будівлі, без конкретизації приналежності.

Відповідно до абз. 4 п. 63.3 ст. 63 ПК України платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та не основним місцем обліку, повідомити про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Отже, платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з метою запобігання невірного обчислення бази оподаткування, повинен звернутися до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду і отримати необхідний висновок щодо віднесення об`єктів нерухомості до відповідного класу Класифікатора та надати його до податкового органу.

Зазначена правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному ним у постанові від 2 лютого 2020 року у справі №819/2191/17.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про технічні характеристики нежитлової нерухомості, яке належить позивачу на праві власності (не заперечується останнім в позовній заяві), тобто платником не проведено процедуру внесення змін до реєстраційних даних відповідно до Закону № 1952 та Порядку № 1127. У графі "Тип майна" зазначено нежитлові приміщення, без конкретизації приналежності.

Також позивачем не надано документів, що свідчать про використання зазначених будівель за призначенням у господарській діяльності за основним видом діяльності, та не здаються в оренду, лізинг, позичку, про існування таких обставин суду не повідомлено.

Крім того, суд враховує, що відсотковий розмір ставки податку на нерухоме майно віднесено до таких категорій, як: "Будівлі промислові та склади", "Будівлі промислові" (код 125, 125.1); "Резервуари, силоси та склади" (код 1252); "Гаражі" (код 1242); "Будівлі офісні"(код 122, 1220), згідно рішення 11 сесії Козятинської міської ради 8 скликання від 28.05.2021 за №293-VIII "Про встановлення місцевих податків та зборів на території Козятинської міської територіальної громади з 01.01.2022 року" становить 1,5 %.

Як вже було встановлено судом раніше, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу на праві власності з червня 2015 року належать об`єкти нерухомості загальною площею 1334,1 кв.м, а саме:

- будівля адмінбудинку зі столярною літ. «А», загальною площею 369,7 кв.м.;

- будівля матеріального складу літ. «Б» з верандою літ. «б» загальною площею 128,8 кв.м.;

- гараж літ. "В" загальною площею 214 кв.м.;

- бетонний цех 1 літ. "Д" загальною площею 102,3 кв.м.;

- бетонний цех 2 літ. "Ж" загальною площею 396, 1 кв.м.;

- убиральня літ. "Н";

- склад сушка для столярних виробів літ. "М" загальною площею 123, 1 кв.м.;

- естакада 1;

- огорожа 2.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідач правомірно застосував при визначенні позивачу податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, ставку податку за 1 кв.м. в розмірі 1,5 %.

При цьому, суд вважає, що наведені в позовній заяві зауваження представника позивача щодо правильності класифікації належних ОСОБА_1 на праві власності об`єктів нерухомості, враховуючи їх тип, в даному випадку, не вплинуло на правильність визначення розміру наведених в спірному ППР податкових зобов`язань, та не може мати наслідком звільнення позивача від сплати відповідного податку.

Що ж стосується посилань позивача на те, що в даному випадку обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (стаття 9 Кодексу адміністративного судочинства України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд приймає до уваги й те, що позивач не обґрунтував неможливість надання технічних документів, на підставі яких можливо було б класифікувати функціональне призначення нерухомих об`єктів, щодо яких прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, як контролюючому органу, так і суду під час розгляду справи.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ ВП 44069150)

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна