Справа № 360/1032/24
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03 жовтня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1032/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2024 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 лютого 2022 року № 43 про припинення контракту про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення: головного сержанта ОСОБА_1 ;

- поновити головного сержанта ОСОБА_1 на службі в військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді санітарного інструктора 5 патрульної роти стрілецького батальйону військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 лютого 2022 року по дату винесення судового рішення, без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України; заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

02 жовтня 2024 року на виконання вимог ухвали суду від 16 вересня 2024 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від 27 вересня 2024 року, в якій вона просить поновити строк для звернення до суду, вказуючи на те, що достовірно про те, що її було звільнено з ВЧ НОМЕР_1 вона дізнався тільки після отримання від свого представника адвоката Попова Д. В. витягу з наказу від 23 лютого 2022 року № 43, який на його запит було надіслано ВЧ НОМЕР_1 поштою та отримано 24 квітня 2024 року. До цього моменту витяг з наказу про її звільнення, ніяким способом їй не вручався, не надсилався, наказ про її звільнення їй не оголошувався. Позивач ОСОБА_1 вперше дізналася про наявність витягу про її звільнення з ВЧ НОМЕР_1 НГУ МО України тільки 30 серпня 2024 року.

Також позивач вказує, що з ВЧ НОМЕР_1 її було звільнено 23 лютого 2022 року, тобто у той день, коли вона знаходилась на стаціонарному лікуванні.

24 лютого 2022 року, після початку вторгнення РФ в Україну, було обстріляно батальйон ВЧ НОМЕР_1 , який дислокувався в АДРЕСА_1 , де проходила службу ОСОБА_1 , та медичну частину, де вона лікувалася у м. Сєвєродонецьк, Луганської області. Батальйон ВЧ НОМЕР_1 змінив місце своєї дислокації, медична частина також евакуювалася до м. Дніпро. Про місце дислокації батальйону ВЧ НОМЕР_1 командування не повідомляло позивача ніяким способом. Позивач теж згодом виїхала з м. Сєвєродонецька до м. Дніпра, де продовжила лікування та не могла зв`язатися з командуванням ВЧ НОМЕР_1 , щоб дізнатися про свій статус та продовжити військову службу.

Позивач, будучи юридично не обізнаною, в умовах дії воєнного стану не могла самостійно реалізувати своє право на звернення до суду щодо поновлення її порушених прав, та не змогла своєчасно звернутися за правовою допомогою до адвоката, оскільки знаходилася в зоні активних бойових дій.

До заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою додані довідки про лікування позивача в медичних закладах та сторінки з медичних карток про звернення зі скаргами до лікарів протягом 2022-2023 роках, січня-лютого та серпня 2024 року.

Отже зазначені причини пропуску строку звернення до суду в заяві від 16 вересня 2024 року є аналогічними до причин у позовній заяві від 02 вересня 2024 року, яким судом надана оцінка в ухвалі суду від 27 вересня 2024 року, а підстави, зазначені позивачем для поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнані судом неповажними. Інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим адміністративним позовом позивачем не надано.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 27 вересня 2024 року позивачем не надано позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску або продовження строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У частині п`ятій статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, військова служба є різновидом публічної служби.

При цьому, як слідує з аналізу наведених вище положень статті 122 КАС України, шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами, водночас, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

В ухвалі суду від 27 вересня 2024 року було зазначено наступне.

Що стосується посилання позивача на запровадження воєнного стану у державі, як на поважну причину пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні, не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22.

Позивачем до суду не додано доказів, які б підтверджували неможливість звернутися до суду з позовом у визначений КАС України строк з поважних причин.

У клопотанні про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою позивач зазначила, що достовірно дізналася про те, що її було звільнено з ВЧ НОМЕР_1 тільки після отримання від свого представника адвоката Попова Д. В. витягу з наказу від 23 лютого 2022 року № 43, який на його запит було надіслано йому ВЧ НОМЕР_1 поштою та отримано 24 квітня 2024 року. Однак, позивач зазначає, що строк на звернення до суду з метою поновлення порушення її прав треба рахувати з 30 серпня 2024 року.

Разом з тим, суд зазначає, що початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому «повинна» треба тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18 і від 12 квітня 2023 року у справі №380/14933/22.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

У клопотанні про поновлення строку звернення до суду позивачка не наводить об`єктивних причин, які не давали змоги звернутися за правовою допомогою з березня 2022 року (коли, за словами позивачки, вона припинила отримувати грошове забезпечення) по березень 2024 року (адвокатський запит датовано 25 березня 2024 року), тобто впродовж двох років. При цьому позивачка зазначає, що не отримувала грошове забезпечення з березня 2022 року, тобто фактично розуміла, що може бути звільнена з військової служби та у зв`язку з цим не отримувати грошове забезпечення.

12 серпня 2024 року позивач через свого представника адвоката Попова Д. В. звернулася до суду з позовною заявою до ВЧ НОМЕР_1 , в якій просила визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 лютого 2022 року № 43 «Про припинення контракту про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключити зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення: головного сержанта ОСОБА_1 ; поновити головного сержанта ОСОБА_1 на службі у ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді санітарного інструктора 5 патрульної роти стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 лютого 2022 року по дату винесення судового рішення, без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року у справі № 360/938/24 позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Попова Д. В. до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без руху.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі № 360/938/24 позов представника ОСОБА_1 адвоката Попова Д. В. до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернуто позивачу.

З описової та мотивувальної частини судового рішення вбачається, що судом встановлено наведені нижче обставини, які відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом:

«На виконання вимог ухвали суду від 19 серпня 2024 року представником позивача долучено заяву ОСОБА_1 від 17 серпня 2023 року до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що має ознаки складу злочину, передбаченого частиною першою статті 172, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України; розпочати досудове розслідування у формі попереднього слідства, з підстави вчинення правопорушення відносно ОСОБА_1 , що має ознаки складу злочину, передбаченого частиною першою статті 172, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України; визнати ОСОБА_1 потерпілою особовою у кримінальному провадженні.

У цій заяві позивачкою зазначено наступне: «Так, 23 лютого 2022 року я об 11:40 потрапила до лікарні ДУ «ТМО УМВС України по Луганській області» за адресою: місто Сєвєродонецьк, вулиця Ломоносова, будинок 19, у терапевтичне відділення з діагнозом ГХ ІІ ст. криза. Знаходилась на лікуванні у стаціонарі. Коли почалося повномасштабне вторгнення РФ в Україну, а саме 24 лютого 2022 року, мене відпустили додому та сказали бути на телефонному зв`язку. Два тижні я знаходилась вдома, мені зателефонували з полка з бухгалтерії та попросили продиктувати номер посвідчення УБД, так як я звільнена за власним бажанням та повідомили мене, що рапорт мій передали до відділу кадрів. Рапорт я не писала. Мені зателефонували зі штабу 28 лютого 2022 року, а саме ОСОБА_2 та вимагала передати фото посвідчення УБД. Після чого на мій банківський рахунок прийшли кошти, а саме розрахунок при звільненні та кошти не всі були виплачені, а також мені не було надано направлення на ВЛК...».

Тобто, зміст заяви ОСОБА_1 від 17 серпня 2023 року до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону свідчить, що про звільнення вона дізналася у лютому 2022 року, при цьому у серпні 2023 року звернулася з заявою до органів прокуратури стосовно незаконного звільнення, що жодним чином не перешкоджало зверненню до суду, тобто не може розцінюватися як поважна причина пропуску строку, визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України.».

Таким чином, дослідженням додатків до позовної заяви та наявними в комп`ютерній програмі «Діловодства спеціалізованого суду», судом установлено, що 20 березня 2024 року між адвокатом Поповим Д. В. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги.

25 березня 2024 року представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом зокрема щодо надання витягу з наказу про звільнення позивача з військової служби.

У листі від 09 квітня 2024 року № 40/35/10/2-1989/А3 ВЧ НОМЕР_1 зазначила, що надається витяг з наказу від 23 лютого 2022 року № 43, який на адвокатський запит було надіслано йому ВЧ НОМЕР_1 15 квітня 2024 року, а доставлено поштою та отримано 24 квітня 2024 року.

У травні 2024 року адвокат Попов Д. В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з аналогічною позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі № 200/3091/24 повернута позивачеві на підставі пунктів 1, 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Відповідно до статей 5, 160 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист шляхом пред`явлення позову. Позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, який має відповідати вимогам встановленим статтями 160, 161 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 160 КАС позовна заява подається у письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат (частина перша статті 57 КАС України).

У частині першій статті 60 КАС України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закон № 5076-VI).

Таким чином, позивачем не наведено жодних обґрунтувань та не надано жодних доказів, які б могли свідчити про об`єктивну неможливість звернення до суду у визначений КАС України строк як з березня 2022 року, коли позивач з її слів припинила отримувати грошове забезпечення та, виходячи зі змісту заяви до органів прокуратури від 17 серпня 2023 року, дізналася про звільнення, так і з 25 квітня 2024 року (після отримання 24 квітня 2024 року відповіді на адвокатський запит та копії наказу про звільнення), зважаючи на те, що з березня 2024 року позивач отримувала правову допомогу (адвокатський запит направлено у березні 2024 року) та адвоката ОСОБА_3 було наділено усіма правами позивача (договір про надання правничої допомоги від 20 березня 2024 року).

З урахуванням вказаного підстави, зазначені позивачем для поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнаються судом неповажними.

Згідно з частинами першою, другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 123, 169, 256 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.В. Кисіль