Справа № 200/3059/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року справа №200/3059/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 липня 2024 року у справі № 200/3059/24 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення ОСОБА_2 з військової служби на підставі абзацу четвертого підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом під час мобілізації та дії воєнного стану, за сімейними обставинами з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_2 з військової служби згідно з його рапортом від 09.05.2024 на підставі абзацу четвертого підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом під час мобілізації та дії воєнного стану, за сімейними обставинами з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 липня 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_2 від 09.05.2024 про звільнення з військової служби;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_2 від 09.05.2024 про звільнення з військової служби та прийняти вмотивоване рішення за результатом його розгляду у встановленому законом порядку та строк;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт звертає увагу суду на той факт, що на розгляд посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 без зазначення дати та номеру реєстрації надійшов рапорт позивача про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за хворою матір`ю, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду. У вищевказаному рапорті позивач не зазначив додатки, які до рапорту додавав, а відповідно посадовою особою було не погоджено такий рапорт та відповідно не зареєстровано, окрім того позивачеві було роз`яснено в усному порядку про можливість повторного звернення з усуненими недоліками після чого посадовими особами частини його рапорт буде розглянуто та задоволено, а у випадку відсутності підстав для задоволення надано вмотивовану відповідь про відмову.

Крім того, позивач не додає жодних документів до позовної заяви на підтвердження поважності підстав для звільнення.

Під час вивчення позовної заяви командуванням військової частини НОМЕР_1 встановлено, що військовослужбовець військової служби за контрактом водій-оператор 2 відділення БпАК взводу технічних засобів розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 має матір, яка потребує постійного стороннього догляду на підставі лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (жодних підтверджуючих документів не встановлено).

Отже, для підтвердження необхідності стороннього догляду за матір`ю, позивач мав надати саме висновок медико-соціальної експертної комісії. Поданий, зі слів позивача, разом з рапортом про звільнення висновок ЛКК, не є належним підтверджуючим документом для звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Солдата ОСОБА_2 з 28.12.2020 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види грошового забезпечення, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2020 №378.

9 травня 2024 року позивачем подано рапорт командиру розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив про звільнення з військової служби у запас відповідно до абз.4 п. «г» п.3 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Перелік документів, що додано до рапорту - відсутній.

Цей рапорт містить наступні відмітки: «Клопочу по суті рапорту» датований «09.05.2024» засвідчений підписом командира розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_3 ; «Не погоджено: відсутні підстави для звільнення з лав ЗСУ» датований «09.05.2024», засвідчений підписом начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_4 .

За ч.ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232 (далі - Закон №2232) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно ч. 6 ст. 2 Закону № 2232 види військової служби: військова служба за контрактом осіб рядового складу.

За ч. 3 ст. 24 Закону № 2232 закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно ч. 4 ст. 26 Закону № 2232 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 1) під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану). 2) під час дії воєнного стану.

За абз. 4 п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232 (у редакції, чинній станом на час складання рапорту) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжити військову службу), - у зв`язку з необхідність постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

За ч.7 ст.26 Закону №2232 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджене Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008), пунктом 3 якого визначено, що його дію поширено на військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України.

Звільнення військовослужбовців із військової служби регламентовано пунктом 225 Положення №1153/2008.

За п.п.2 п.225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється, під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, зокрема, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшин) включно за всіма підставами командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Порядок звільнення, регламентований п.233 Положення №1153/2008, за яким зокрема, встановлено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абз.3 п.241 Положення №1153/2008).

За абз. 2 п.12 Положення №1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається, зокрема, командирам військових частин.

Згідно ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548 (далі - Статут), із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

За п. 31 Статуту начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно п.п.3.11.6 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального Штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлює загальний 30 денний строк для виконання документів, в яких не зазначено строк виконання. Перебіг 30 денного строку розпочинається з моменту реєстрації документа у військовій частині, до якої він надійшов.

З аналізу наведених норм слідує, що подання рапорту «по команді» означає направлення (подання особисто) його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі, до прямого керівника, командира військової частини або іншої особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників), а останні, в свою чергу, мають обов`язок прийняти відповідне рішення (наказ, відповідь на рапорт та інше (про задоволення чи відмову у вирішенні такого питання), а у разі відмови у вирішенні питання, із зазначенням у ній обґрунтування причин та підстав для відмови та з посиланнями на акти законодавства.

За загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. Розглянутим вважається рапорт той, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.

Вищенаведене узгоджується із пунктом 117 розділу V Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України», за яким пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем подано рапорт від 09.05.2024 про звільнення з військової служби під час воєнного стану із посиланням на вимоги абз.4 п. «г» п.3 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Згідно відміток, що зроблені на рапорті, у порядку підлеглості (підпорядкованості) рапорт направлено для вирішення по суті начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_5 , яким зроблено відмітку «не погоджено».

Разом з тим, жодних доказів прийняття вмотивованого рішення з визначеними підставами для відмови у звільненні за наслідками розгляду рапорту матеріали справи не містять.

Відмітка на рапорті «не погоджено» не може вважатися належною відмовою у вирішенні питання, поставленого у рапорті (а саме щодо звільнення заявника з військової служби), оскільки не містить мотивів та підстав її прийняття.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Суд вважає, що у даному випадку наявна протиправна бездіяльність щодо розгляду рапорту від 09.05.2024 про звільнення ОСОБА_2 з військової служби відповідно до абз.4 п. «г» п.3 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», оскільки відповідне рішення (наказ) не прийняті.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_2 від 09.05.2024 про звільнення з військової служби;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_2 від 09.05.2024 про звільнення з військової служби та прийняти вмотивоване рішення за результатом його розгляду у встановленому законом порядку та строк.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 липня 2024 року у справі № 200/3059/24 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 2 жовтня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв