Справа № 493/1493/24
Суддя: Тітова Т. П.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 493/1493/24
Провадження № 2-а/493/8/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді Тітової Т.П.

за участю секретаря Сирота О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балта адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

06.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 30.08.2024 року ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесена постанова № 15310 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч грн. 00 коп) за ч. 3 ст. 210 КУпАП, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , 30.08.2024 року об 11 год. 00 хв., звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 05.05.2008 року був звільнений з лав МВС України та повинен був стати на військовий облік до 13.05.2008 року та перебувати на військовому обліку за місцем проживання. У встановлений час на військовий облік не став та не перебував на військовому обліку за місцем проживання аж до 12.07.2024 року, чим порушив вимоги п. 2 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 1.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, таким чином вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Вказану постанову вважає незаконною та просить її скасувати, посилаючись на те, що до 19.05.2024 року норми ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало, тобто лише з 19.05.2024 року введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання правил в умовах особливого періоду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Процесуальний рух справи.

Ухвалою судді від 06 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвала про відкриття провадження з додатками отримана відповідачем 06.09.2024 року о 20:10 год, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи сторони у судове засідання не з`явилися, що у відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України не перешкоджає суду розглянути справу по суті.

Суд, переглянувши справу за наявними у ній доказами у їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 05.05.2008 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил, про що свідчить копія довідки від 05.05.2008 року.

30.08.2024 року ТВО начальника першого відділу Подільського РТЦК та Пп майором Петелько Ю.В. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 328/1, у якому зафіксовано, що 30.08.2024 року об 11 год. 00 хв., під час діє особливого періоду ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 05.05.2008 року повинен був стати на військовий облік до 12.05.2008 року та перебувати на військовому обліку за місцем проживання. У встановлений час на військовий облік не став та не перебував на військовому обліку за місцем проживання аж до 12.07.2024 року. Чим порушив вимоги ст. 38 п. 11 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 5, 8, 10 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

В постанові № 15310 від 30.08.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 30.08.2024 року об 11 год. 00 хв. під час дії особливого періоду до ІНФОРМАЦІЯ_2 з`явився гр. ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено, що він не став на військовий облік в строк до 13.05.2008 року. Чим порушив вимоги п. 2 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 1.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», у зв`язку з чим притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч грн 00 коп).

Відповідно до ст. ст. 17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Так, спірні правовідносини між сторонами регулюються Конституцією України, ЗУ «Про оборону України», ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Правилами військового обліку, затвердженими Постановою КМ України від 30 грудня 2022 року № 1487.

Приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до абз. 5 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Разом з тим, згідно із ч. 7 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Ч. 3 ст. 210 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно примітки до ст. 210 КУпАП положення ст. ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

При цьому суд зазначає, що ст. 210 КУпАП доповнена ч. 3 та викладена у новій редакції на підставі ЗУ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3696-ІХ від 09.05.2024 року, який набрав чинності 19.05.2024 року.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

П. 11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (в редакції станом на день виникнення правовідносин) взагалі не існувало, а був п. 10 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (в редакції станом на день виникнення правовідносин) згідно якого, призовники та військовозобов`язані в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.

З 05.01.2023 року в Україні діють нові правила військового обліку, які встановлені Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, яка набрала чинності 05.01.2023 року.

На відміну від Правил, які діяли до 05.01.2023 року, п.п. 10 п. 1 нових Правил зобов`язує військовозобов`язаних звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Суд зазначає, що ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). (п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-рп/1999.

Таким чином суд критично відноситься до самого факту кваліфікації складу адміністративного правопорушення, вказаного у відповідній постанові: так у самій постанові зазначено, що склад адміністративного правопорушення стався 13.05.2008 році. У такому випадку незрозумілим є факт застосування до правопорушення складу адміністративного правопорушення, який встановлений лише з 09.05.2024 року, або у випадку визначення тривалості правопорушення (хоча такого виду правопорушень не визначено нормами КУпАП) у постанові не визначений термін продовження правопорушення, коли були оновлені дані або коли особа з`явилась до центру.

Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 кваліфікував дії ОСОБА_1 застосувавши нормативний акт, порушення якого, має наслідком адміністративну відповідальність, зі зворотною дією у часі, тобто постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш ИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 за № 15310 від 30.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП - скасувати.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ