Справа № 140/6797/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду

02 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6797/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Смокович В.І., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представників Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про залишення без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 щодо:

- визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у застосуванні із 26.02.2022 року но 16.05.2022 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року при нарахуванні полковнику ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату полковнику ОСОБА_1 з 26.02.2022 року по 16.05.2022 року грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходження військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року відповідно, з урахуванням виплачених сум;

- визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , які полягають у застосуванні із 17.05.2022 року по 19.01.2023 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року при нарахуванні полковнику ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити перерахунок та виплату полковнику ОСОБА_1 з 17.05.2022 року по 19.01.2023 року грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходження військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, з урахуванням виплачених сум;

- визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 , які полягають у застосуванні із 19.01.2023 року по 27.03.2024 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом па 01 січня 2018 року при нарахуванні полковнику ОСОБА_1 ) грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснити перерахунок та виплачу полковнику ОСОБА_1 з 19.01.2023 року по 27.03.2024 року грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходження військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 41).

На адресу суду 13 серпня 2024 року та 14 серпня 2024 року надійшли клопотання від Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 відповідно, про залишення позовної заяви без розгляду.

Дані клопотання обґрунтовані тим, що на їх думку позивач звернувся до суду із пропуском строку визначеного законом. Зазначають, що з 01 липня 2023 року строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати (грошового забезпечення) регламентується статтею 233 Кодексу законів про працю України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, посилаючись на постанову Верховного Суду від 08 листопада 2023 року №380/8154/23.

Представники військових частин констатують факт, що ОСОБА_1 виключений із списків особового складу 26 березня 2024 року, а до суду звернувся лише 01 липня 2024 року, що свідчить про пропуск вказаного вище строку (арк. спр. 58-60, 80-82).

Відповідно до частини третьої статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Отже, розгляд клопотання про залишення позову без розгляду за встановленим судом порядком проведено в письмовому провадженні.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 122 КАС України обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Втім положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували строк звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України.

Разом із цим, частиною другою статті 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Суд зазначає, що перебування особи на публічній службі, є однією із форм реалізації закріпленого в статті 43 Конституції України права на працю.

Водночас індексація грошового забезпечення є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині другій статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду, з якими не обмежується будь-яким строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

З огляду на те, що вказаним Рішенням Суд надавав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України, у редакції до змін, внесених у вказану статтю Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, відповідно до якої звернення до суду не обмежувалося будь-яким строком, однак після внесення вказаних змін, у справах про виплату працівнику всіх сум, що належать йому при звільненні, було встановлено тримісячний строк звернення до суду.

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Дія статті 233 КЗпП України в редакції Закону №2352-IX поширюється на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Тобто, з 19 липня 2022 року для звернення з таким позовом, як цей, до адміністративного суду передбачено тримісячний строк (частини перша статті 233 КЗпП України).

За змістом позовної заяви, ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 року по 16 травня 2022 року (тобто до внесення змін у КЗпП України) проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 , відтак, з урахуванням наведених вище норм, відсутні підстави уважати, що позивачем строк на звернення до адміністративного суду у цій частині було пропущено.

Разом із тим, згідно з пунктом 1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 28 серпня 2024 року у справі №580/9690/23 та від 12 вересня 2024 року у справі №200/5637/23.

Також судом встановлено, що згідно із витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 26 березня 2024 року №239-ОС, позивач з 27 березня 2024 року виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (арк. спр. 18).

Як убачається з довідки про рух коштів АТ КБ «Приватбанк», фактичний розрахунок Військовою частиною НОМЕР_2 із ОСОБА_1 відбувся 29 березня 2024 року (арк. спр. 37-40), а позивач звернувся до суду із цим позовом 28 червня 2024 року (дата на конверті, у якому надійшла позовна заява), тобто в межах тримісячного строку звернення до суду.

Суд констатує, відповідачами у даній справі є три військових частини.

Відповідач 1, Військова частина НОМЕР_3 , клопотання про залишення позовної заяви без розгляду не надавав, оскільки строк звернення до суду позивач, до даної військової частини, не порушений, що підтверджується вищенаведеними нормами законодавства.

Клопотання представника відповідача 2, Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду в цілому, на думку суду, підлягає дослідженню, а тому, суд ухвалою від 02 жовтня 2024 року залишає позов, в частині періоду проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , а саме з 17 травня 2022 року по 19 січня 2023 року, без руху, зобов`язавши позивача надати до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду вказавши при цьому поважність його пропуску. У випадку невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, керуючись частиною п`ятнадцятою статті 171 КАС України та пунктом 7 частини першої статті 240 КАС України, позовну заяву в частині позовних вимог буде залишено без розгляду.

Щодо клопотання представника Військової частини НОМЕР_2 про залишення позовної заяви без розгляду, суд відмовляє у його задоволенні в огляду на вищенаведене.

А тому, суд приходить висновку, що клопотання представників Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотань Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про залишення позову без розгляду відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складення та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя В.І. Смокович