Справа № 204/5038/24
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/5038/24
Провадження № 2-а/204/55/24 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача Ангеловської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2024 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив скасувати постанову №3461 від 09.04.2024 року. Провадження у справі про адміністративне порушення закрити. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що постановою № 3461 від 09.04.2024 року, про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Вважає, що постанова №3461 від 09.04.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню. 08 квітня 2024 року ОСОБА_1 , 1967 року народження, було доставлено поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_1 як такого, що був поданий на розшук ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення правил військового обліку, звернення № 1/1822 від 26.02.2024 року. 08 квітня 2024 року, старшим солдатом ОСОБА_3 , з її слів, головним спеціалістом командування, юристом України, відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено протокол № 167 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП. В протоколі №167 від 08.04.2024 року написано, що ОСОБА_1 , 1967 року народження, був прийнятий на облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 29.06.1987 року, що не відповідає дійсності. 29.06.1987 року ОСОБА_4 1967 року народження було прийнято на облік військово обов`язкових ІНФОРМАЦІЯ_4 . Далі в протоколі №167 від 08.04.2024 року написано що ОСОБА_1 1967 року народження, з 29.06.1987 року до теперішнього часу до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення особових даних жодного разу не з`явився, як вимагає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", що не відповідає дійсності та не надані докази. З 02.07.1987 року, ОСОБА_1 місце проживання реєстрації АДРЕСА_1 не змінював. На військовому обліку стояв з 29.06.1987 року за такою ж адресою. Ніколи повісток, направлень на медичні огляди, проходження зборів не отримував. В протоколі не вказано, що ОСОБА_4 проходив строкову службу з 25.06.1985 року - 31.05.1987 року і був звільнений у запас 31.05.1987 року у військовому званні - сержант. Вказує, що тим, ті, хто був виключений з запасу ЗСУ до настання цих змін, не є військовозобов`язаними і на них нові редакції змін до статей Закону України "Про військовий обов`язок.. " не поширюються. При складанні протоколу № 167 від 08.04.2024 року, він відмовився від підпису, так як не отримав правову допомогу. В кінці травня 2023 року, ОСОБА_1 , прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавши свої документи, а саме паспорт і військовий квиток Капітану Федору (прізвище відмовився повідомити) який запитав скільки йому років, після чого сказав що він, ОСОБА_1 для військової служби, не потрібен, але люди завжди потрібні і коли в нього є бажання і здоров`я, то може піти до служби в ЗСУ тільки добровольцем, але треба пройти ВЛК, перед тим зібрати всі документи про етап здоров`я. 25 травня 2023 року він відвідав лікарню за адресою: АДРЕСА_2 , де зробив МРТ правового колінного суглобу, який засвідчив, що йому потрібно операція. 23.02.2024 року ОСОБА_4 , вдруге відвідав ІНФОРМАЦІЯ_1 , що засвідчено в журналі обліку відвідувачів з метою привести до ладу свій військовий квиток, а саме постановити печатку «Виключений з військового обліку за віком». Надавши співробітнику ІНФОРМАЦІЯ_5 свої документи: паспорт, військовий квиток та РНОКГПІ він пішов на 15-20 хвилин консультуватись. Через 20 хвилин до нього вийшла жінка, відповідальний юрист і повідомила, що він, ОСОБА_4 , не виключений за законом з військового обліку і стоїть на військовому обліку. На підставі цієї обставини, до нього вийшов капітан Федір і запропонував йому пройти ВЛК. Отримавши відповідь від нього, що позивач прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_1 з другою справою він викликав поліцію для складання протоколу, з його слів. ОСОБА_1 , чекав приїзду поліції три години з 12:00 до 15:00. В 15:00 в фойє першого поверху ІНФОРМАЦІЯ_1 до нього вийшов капітан Федір (прізвище невідомо) і повідомив що печатку і запис -"Виключений з військового обліку за віком" він надати неуповноважений, і хто може вирішити це питання йому не відомо. Після чого, позивач, пішов по справах. 08.04.2024 року о 18:00, коли позивача доставила поліція до ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що був поданий на розшук ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення військового обліку, він дізнався, що уповноважена особа ст. офіцер Федір (прізвище відмовився названі) 26.02.2024 року подав звернення до начальника ВП №6 Дніпровського районного управління поліції ТУ Національної поліції в Дніпровській області м. Дніпро, щодо доставлення його, ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, який вчинив адміністративне правопорушення за статтею ч. 2 ст. 210 КУпАП. При складанні протоколам №167 від 08.04.2024 р. про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП позивач від підпису відмовився, так як не була надана правова допомога та зробив заяву, що дії ст. солдата, ОСОБА_3 , незаконні та порушують його права. Повноваження ст. солдата ОСОБА_3 , при складанні протоколу, викликають сумнів. Протокол написаний на папері без водяних знаків і номерних бланків. Ст. солдат. ОСОБА_3 надала мені додатки до протоколу №167 від 08.04.2024 про адміністративне правопорушенню за ч. 2 ст. 210 КУпАП але відмовилась їх завірити, а саме: копія облікової картки; копія звернення щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративне правопорушення ст. 210 КУпАП від 26.02.2024 №1/1822; копія протоколу АЗ № 027005 про адм.затримання; копія рапорту капітана патрульної поліції ОСОБА_5 . 09.04.2024 ро о 9:10 в приміщенні фойє на першому поверсі ІНФОРМАЦІЯ_1 , де в той час перебувало 15-20 відвідувачів чоловіків, відбувся розгляд постанови №3461 за справою про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП. Розгляд проводив ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , майор ОСОБА_6 рівно 2 хв. після чого на нього накладено стягнення у вигляді штрафу 850 грн. ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив ОСОБА_4 , що його облікова картка в 2012-2013 роках знаходилась в ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_3 , де ОСОБА_1 , з невідомих підстав не виключили з військового обліку за віком (45 років сержанта) у 2012-2013 роках, таким чином його облікова картка потрапила до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

18 липня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вищезазначеного вказав, що позивачем було порушенні строки звернення до суду. Позивач наразі є військовозобов`язаними та має дотримуватися правил військового обліку. Станом на 08.02.2012 року ОСОБА_1 досяг граничного віку перебування у запасі - 45 років та згідно пп. п. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Але для цього позивач мав особисто звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_1 , написати заяву про виключення його з військового обліку в зв`язку з досягненням 45 річного віку та зробити відповідний запис про виключення з військового обліку в військовому квитку на сторінці 33 пункту 34 за підписом військового комісара, який має бути зварений гербовою печаткою. Під час розгляду справи 08.04.2024 року про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП ОСОБА_1 було встановлено, що з 1987 року він перебуває на військову обліку військовозобов`язаних, (в 45 років до військкомату не з`явився для виключення з військового обліку), у нього змінився сімейний стан, про зміну роботи і посаду не повідомив. Під час винесення постанови №3461 09.04.2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_7 за правою про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заявляв клопотань та заперечень, копію постанови отримав 09.04.2024 року під особистий підпис. Позивач наразі є військовозобов`язаним, має виконувати правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП відбулося правомірно з додержанням вимого чинного законодавства.

29 липня 2024 року позивачем було подано до суду відповідь на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що позовна заява була надіслана ОСОБА_1 власноруч на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 19 червня 2024 року, що підтверджується експрес-накладною, тобто десятиденний строк оскарження постанови №3461 від 09.04.2024 року. Станом на 2012 рік ті особи які досягли граничного віку (40-45 років), автоматично змінилися з обліку якщо не писали заяви про поновлення. Заяву про поновлення на військовому обліку ОСОБА_1 1967 року народження ніколи не писав і по теперішний час. Таким чином, позивач робить висновок, що твердження відповідача про перебування ОСОБА_1 станом на 09.04.2024 року на військовому обліку не ґрунтується на вимогах закону. В обліковій картці в графі «Ступень придатності» стоїть відмітка придатний, коли він ніколи по теперішний час не проходив ВЛК написано, російською мовою, зникло печатки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.06.1987 року, військових комісарів на той час. Відповідач надає недостовірну інформацію що він жодного разу не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою поставити у військову квитку відмітку «виключений з військового обліку за віком».

09 серпня 2024 року до суду від відповідача подано до суду пояснення на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач підтримав свою позовну заяву та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Представник відповідача ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 квітня 2024 року відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 солдатом ОСОБА_9 складено протокол про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , було доставлено поліцією 08 квітня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що був поданий на розшук ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення правил військового обліку звернення №1/1822 від 26.02.2024 року.

Постановою №3461 від 09 квітня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП у зв`язку з тим, що з 29.06.1987 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, ВЛК не проходив, відомостей про зміну місця проживання, роботи, посади, освіти тощо не надавав, доказів поважності причин неявки ним також не надано, чим порушив правила військового обліку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210 КУпАП.

При цьому від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Диспозицією статті 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Так, частиною 1 ст. 210 КУпАП за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 210 КУпАП за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є бланкетною, тому в оспорюваній постанові вказано про порушення ОСОБА_2 вимог пункту 10 статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, яким визначені правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби.

Слід зазначити, що пункт 10 статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачає певний перелік військових обов`язків.

Так, абзац 1, 2 пункту 10 статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачає, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Абзац третій вказаного пункту статті 10 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачає обов`язок проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України.

Абзаци перший - третій частини десятої викладені у такій редакції на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку № 1357-ІХ від 30.03.2021 р.

Абзац 4 вказаного пункту вказує на обов`язок проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.

Абзац 5 пункту 10 ст. 1 названого Закону передбачає обов`язок виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

З вказаного Положення вбачається, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

На ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти).

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_9 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_5 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 (п. 3.1. р. 3 Медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період Положення).

Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_5 . Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення (п. 3.2.).

Відповідно до п. 5.1. Положення, медичний огляд резервістів проводиться: з числа резервістів (кандидатів у резервісти), які підлягають призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за направленням керівника ІНФОРМАЦІЯ_9 , гарнізонною, госпітальною ВЛК; з числа громадян України, які проходять службу у військовому резерві, військовослужбовців, які звільняються з військової служби, за рішенням командира військової частини - гарнізонною, госпітальною ВЛК.

Проте, всупереч вимог даного Положення, будь-яких відомостей про наявність рішень військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або направленням керівника ІНФОРМАЦІЯ_9 щодо необхідності проходження ОСОБА_1 медичного огляду до суду не надано.

Жодних посилань або аргументів щодо застосування до ОСОБА_1 диспозиції саме частини другої статті 210 КУпАП матеріали протоколу та постанови не містять.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-4 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вказаним положенням законодавства, відповідачем не надані, а судом не встановлені під час судового розгляду докази, які б давали підстави встановити факт неявки позивача за викликом для проходження військово-лікарської комісії, ненадання відомостей про зміну місця проживання, роботи, посади, освіти, тощо.

Доцільність притягнення позивача до відповідальності за частиною другою статті 210 КУпАП відповідачем не доведена.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги обов`язок відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, принцип закріплений в Конституції України про необхідність доведення вини особи належними доказами, а не припущеннями та принципу, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню та провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Враховуючи результати розгляду справи, а також керуючись положеннями ст. 139 КАС України, суд вважає за належне стягнути з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, ст.ст. 22, 34, 245, 247, 251, 280, 293 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення №3461 від 09.04.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

ТВО начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_2 , місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Степана Бандери, 16.

Суддя В.В. Самсонова