Справа № 643/2705/24
Суддя: Бобко Т. В.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/2705/24
Провадження № 2-а/953/99/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Кузьменко Б.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Комов Олег Геннадійович,

відповідач Головне управління національної поліції в Харківській області,

представник відповідача Корнєєва Яна Юріївна,

третя особа Інспектор ВРПП Ізюмського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області Береговий Владислав В`ячеславович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Харківській області, третя особа - інспектор ВРПП Ізюмського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області Береговий Владислав В`ячеславович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

В с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Комов Олег Геннадійович, звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 318132 від 06 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400, 00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування адміністративного позову посилається на те, що 06.03.2024 о 11.10 годині інспектором ВРПП Ізюмського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області Береговим Владиславом В`ячеславовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 318132 від 06.03.2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400, 00 грн. Суть адміністративного порушення полягає в тому, що водій ОСОБА_2 о 11:00 годині на а/д Київ-Харків-Довжанський 629 км. (БП Кам`янка) керував транспортним засобом ЗИЛ-ММЗ 4502, д.н.з. НОМЕР_1 (належність ОСОБА_3 ) без посвідчення водія, чим порушив п.2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Представник позивача вважає, що вказана постанова є безпідставною та незаконною, такою, що підлягає скасуванню, а адміністративне провадження підлягає закриттю через відсутність події складу адміністративного правопорушення. Представник позивача зазначає, що Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 та відповідно до таких правил транспортні засоби належать до відповідних категорій, зокрема В, С1, С. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 04.03.2006 р. вбачається, що транспортний засіб моделі ЗИЛ-ММЗ 4502, д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 1992 р., синього кольору, є вантажним самоскидом, повна маса якого є 10850 кг., маса без навантаження 4850 кг., об`єм двигуна V-600Б, VIN: НОМЕР_3 . Постановою КМУ № 348 від 22.03.2022 «Про внесення зміни до постанови КМУ від 03.03.2022 № 184» було внесено зміну до постанови КМУ від 03.03.2022 № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» та доповнено її пунктом 1-1 такого змісту: «11. Установити, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B.. Водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗИЛ-ММЗ 4502, д.н.з. НОМЕР_1 на законних підставах та при зупинці ТЗ на вимогу працівників поліції одразу на момент події пред`явив та надав посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , виданий ДАІ ГУ-УМВС України від 02.11.2005 категорії В, що не було враховано працівником поліції. Також зазначає, що співробітниками поліції на момент події та складенні постанови не були названі водію підстави та причини зупинки ТЗ, що є грубим порушенням вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», також не було роз`яснено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності прав та обов`язків, передбачених ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268, 289 КУпАП. Також посилається, що уповноваженим органом (суб`єктом владних повноважень) незаконно притягнуто позивача до відповідальності з підстав не дотримання суб`єктом владних повноважень, а саме інспектором ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 вимог закону, а саме ст. ст. 245, 251-256, 278, 280 КУпАП, тобто без повного та всебічного з`ясування обставин справи, не долучено до справи будь-яких достовірних, належних та допустимих доказів (відеофіксація на спеціальні технічні засоби, долучення свідків, відібрання пояснень тощо) на підтвердження вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення. Зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таким чином, позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена всупереч вимогам чинного законодавства України про адміністративні правопорушення та підлягає скасуванню.

Аргументи учасників справи.

03 червня 2024 року представник відповідача Головного управління національної поліції в Харківській області Корнєєва Яна Юріївна надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить залишити адміністративний позов без задоволення, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного. Так, 06.03.2024 об 11:10 на автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» 629 км. (м. Ізюм, Блокпост «Кам`янка», інспектором ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 розглянуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Розглядом справи встановлено, що 06.03.2024 об 11:00 ОСОБА_1 на автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» 629 км. (м. Ізюм, Блокпост «Кам`янка») керуючи транспортним засобом «ЗІЛ-ММЗ 4502» д.н.з. « НОМЕР_1 » без посвідчення подія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1. «а» Правил дорожнього руху України, тим самим скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Керуючись положенням статей 33 та 284 КУпАП поліцейським прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Зазначає, що інспектор ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку на 629 км. Автомобільного шляху Київ- Харків-Довжанський м. Ізюм Харківської області та виконував службові обов`язки відповідно до повноважень передбачених ЗУ «Про національну поліцію». Посилаючись на норми ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про національну поліцію», п. 7 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», Загальний порядок перевірки особистих документів, огляду авто, речей та багажу під час воєнного стану, який визначений Постановою КМУ ввід 29.12.2021 № 1456 «Про затвердження порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобі в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затверджений постановою КМУ від 29.12.2021

№ 1455, зазначає, що зупинка та перевірка документів була правомірною, дії поліцейського законними та такими що не суперечать чинному законодавства. Також зазначає, що з відеозапису під назвою «0000061__0060», який здійснювався на нагрудний відео реєстратора поліцейського вбачається, що на 01.15 хвилині позивачеві були роз`ясненні його права, передбачені ст. 268 та 289 КУпАП. Позивач їх уважно послухав, погодився з ними, що також вбачається з даного відеозапису, задавав питання, на які поліцейський йому надавав відповіді. Також, зазначає, що з відеозапису під назвою «0000061__0062» на 01.30 хвилині позивач відмовляється від підписів в постанові та відмовляється від отримання постанови на місці складання. Тому посилання позивача про не роз`яснення йому прав та обов`язків спростовуються відеозаписом. Також відповідач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП позивач міг самостійно заявити поліцейському про своє право на дачу пояснень та на долучення свого пояснення, однак позивач таким правом не скористався. Таким чином, поліцейським як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням порушення ПДР, оцінюючі зібрані у справі докази у вигляді відеозапису вчинення позивачем адміністративного правопорушення, маючи відповідні повноваження, зробив вірний висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Комов Олег Геннадійович подав відповідь на відзив, в якому просить не брати до уваги відзив відповідача та відмовити у повному обсязі, визнати недопустимими докази. В обґрунтування зазначає про відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, з огляду на те, що водій ОСОБА_1 керував відповідним ТЗ на законних підставах, відповідно до положень ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», п.2.1.а Правил дорожнього руху, ст. ст. 18, 31, 32, 35 ЗУ «Про національну поліцію», п.11 постанови КМУ від 03.03.2022 № 184 ««Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» (зі змінами постановою КМУ № 348 від 22.03.2022). Зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідачем не спростовано відсутність події складу адміністративного правопорушення. Позивач також посилається на те, що у джерелах публічного доступу в мережі Інтернет, у медіа засобах, тощо відсутні будь-які посилання та факт розміщення офіційного документу: «Наказу військового командування разом з військовою адміністрацією» «Розпорядження коменданта» про визначення особливого режиму за місцем «а/д Київ-Харків-Довжанський 629 км. (БК Кам`янка) з розташуванням блокпосту, як того вимагає законодавство. Додає копії скріншотів з офіційних джерел з Інтернет мережі, зокрема медіа сайтів ресурсів Ізюмської районної військової адміністрації, Харківської обласної військової адміністрації про відсутність вищезазначених офіційних документів, а тому аргументи відповідача щодо правомірності зупинки транспортного засобу та перевірки документів водія співробітниками поліції є недоведеними. Оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення. Працівники поліції не додавали до оскаржуваної постанови докази долучені відповідачем (рапорт та відеозаписи), а тому такі докази не можуть бути визнані допустимими. Зазначає, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» та положення ст. 62 Конституції України, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, і всі сумніви щодо винуватості особи тлумачяться на її користь. Також, зазначає, що закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Інших документів від сторін до суду не надходило.

Рух справи

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 25 березня 2024 року справу передано за підсудністю до Київського районного суду міста Харкова.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 21 травня 2024 року прийнято справу в провадження судді Київського районного суду міста Харкова Бобко Т.В., відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Участь у справі сторін та інших учасників.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Комовим Олегом Геннадійовичем подано заяву від 09.09.2024 про розгляд справи без участі позивача та його представника. Представником позивача в заяві зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити.

Представником відповідача Головного управління національної поліції в Харківській області Корнєєвою Яною Юріївною подано заяву від 03.07.2024 про розгляд справи без участі представника відповідача. Представником відповідача в заяві зазначено, що відзив підтримує в повному обсязі, просить прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Третя особа Інспектор ВРПП Ізюмського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області Береговий Владислав В`ячеславович правом на участь в судовому засіданні не скористався, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

06 березня 2024 об 11:10 на автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» 629 км. (м. Ізюм, Блокпост «Кам`янка», інспектором ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Береговим В.В. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 318132, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗІЛ-ММЗ 4502» д.н.з. « НОМЕР_1 » без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1. «а» Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

З посвідчення водія № НОМЕР_5 , виданого 5 ДАІ ГУ-УМВС України м. Харків 02.11.2005 вбачається, що ОСОБА_1 має категорію транспортного засобу на керування якими видано посвідчення «В» - автомобілі, дозволена максимальна вага яких не перевищує 3500 кг і кількість сидячих місць яких, крім сидіння водія, не перевищує восьми.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 04.03.2006 р. транспортний засіб моделі ЗИЛ-ММЗ 4502, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 1992 р., синього кольору, є вантажним самоскидом, повна маса якого є 10850 кг., маса без навантаження 4850 кг., об`єм двигуна V-600Б, VIN: НОМЕР_3 , власник ОСОБА_3 .

З рапорту Інспектора ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Берегового В. від 06.03.2024 вбачається, що в ході перевірки посвідчення водія було виявлено відсутність відповідних категорій, а саме «С». Керуючись ПДР України, затвердженими ПКМУ від 10.10.2001 р № 1306 п.2.1.а, ПКМУ від 08.05.1993 № 340 п. 3 Загальних положень водій ОСОБА_1 керуючи вантажним Т/З дозволена маса якого перевищує 7.7 Т. повинен мати відповідну категорію «С» на місці було винесено постанову про адміністративне правопорушення з ч. 2 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , якому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені Конституцією України та КУпАП.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 цього Закону унормовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

При цьому, згідно п. 2.13 Правил дорожнього руху України, транспортні засобом належать до таких категорій: В автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; C призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Частиною 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

При складанні постанови про адміністративне правопорушення інспектором ВРПП Ізюмського районного управління поліції Головного управління національної поліції Харківської області Береговим В.В. всупереч описаним положенням Кодексу України про адміністративні правопорушення не було встановлено склад правопорушення, не було описано всі обставини справи, а саме - не враховано актуальне законодавство, що регулює правовідносини у сфері керування вантажними транспортними засобами в період дії воєнного стану.

Згідно указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту

№ 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено воєнний стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який діє і на теперішній час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 за №348 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 за №184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», доповнивши її пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Установити, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В.».

Таким чином, станом на день винесення постанови про адміністративне правопорушення серії БАД № 318132 від 06.03.2024 - в Україні діяв правовий режим воєнного стану.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія

№ НОМЕР_5 , виданого 5 ДАІ ГУ-УМВС України м. Харків 02.11.2005 з правом керування транспортним засобом категорії В.

При цьому, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗИЛ-ММЗ 4502, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є вантажним самоскидом, повна маса - 10850 кг., маса без навантаження - 4850 кг., на підставі документа на право керування транспортними засобами категорії В, відповідно посвідчення водія № НОМЕР_5 , виданого 5 ДАІ ГУ-УМВС України м. Харків 02.11.2005.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340, вказаний транспортний засіб, ЗИЛ ММЗ- 4502 відноситься до категорії С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).

Виходячи з наведених вище положень чинного законодавства, в період дії воєнного стану, маючи посвідчення водія категорії В, позивач мав право керувати транспортним засобом категорії С.

Таким чином, на думку суду, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 126 КУпАП, за порушення вимог п. 2.1 а Правил дорожнього руху.

Оскільки суд дійшов висновку про недоведеність події та складу адміністративного правопорушення, суд не надає оцінку іншим доводам позивача, в тому числі щодо порушення відповідачем процедури розгляду.

Статтею 77 Кодексу адміністративного правопорушення встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Як роз`яснено Верховим судому складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Також, відповідно до правової позиції викладеної Верховим судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08 липня 2020 року справа № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягуються до адміністративної відповідальності тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З урахуванням зазначеного, враховуючи встановлені обставини та приписи чинного законодавства, суд задовольняє позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи ту обставину, що суд дійшов висновку про скасування постанови в зв`язку з відсутністю підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.

Щодо судових витрат

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Як встановлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року по справі №543/775/17,з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору, який необхідно позивачу було сплатити за подання вказаного адміністративного позову станом на день подання позову складав 605 гривень 60 копійок.

Позивачем під час пред`явлення адміністративного позову до суду сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією № 1946-2005-7215-8009 від 18.03.2024.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, судовий збір у розмірі 605, 60 гривень стягується за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління національної поліції в Харківській області на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 7, 8, 9, 72-78, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Харківській області, третя особа - інспектор ВРПП Ізюмського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області Береговий Владислав В`ячеславович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 318132 від 06 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладання штрафу у виді штрафу у розмірі 3400, 00 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 605,60 гривень, стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Харківській області.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання (перебування):

АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Харківській області, , юридична адреса: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 13.

Суддя Т.В.Бобко