Справа № 440/363/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 р. Справа № 440/363/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Алєксєєва Н.Ю., у справі № 440/363/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 , апелянт) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 12.07.2023 №43 про відмову йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути його заяву від 03.07.2023 про призначення пенсії за віком та пільгових умовах за списком №2, врахувавши до пільгового стажу період його роботи з 31.08.1992 по 24.10.1999 за професією помічник машиніста тягового агрегату на вивезення гірничої маси у кар`єрі у залізничному цеху приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі- ПрАТ "Полтавський ГЗК").

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що станом на момент звернення до ГУ ПФУ в Одеській області у нього виникло право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі- Закон № 1788-ХІІ). Позивач вважає протиправною відмову відповідача у не зарахуванні до його пільгового стажу періоду роботи з 31.08.1992 по 24.10.1999 на посаді помічника машиніста тягового агрегату на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху ПрАТ «Полтавський ГЗК» через те, що Списками № 2, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 (далі- постанова КМУ № 162), ця посада не передбачена.

Відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі- Закон № 1058-ІV), однією із умов призначення пільгової пенсії є зайнятість особи на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці упродовж повного робочого дня.

Згідно з довідкою ПрАТ «Полтавський ГЗК» № 24 від 14.02.2023 він протягом періоду з 31.08.1992 по 24.10.1999 працював на підприємстві повний робочий день та виконував роботи у виробництві - гірничі роботи за професією помічника машиніста тягового агрегату на вивезенні гірничої маси у кар`єрі у залізничному цеху, що передбачено Списком 2, розділ І, підрозділ 1, позиція 2010100а-14282 відповідно до постанови КМУ № 162.

Позивач посилаєвся на спільне роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України від 10.05.1994 № 01-3/406-02-2 «Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах», в пункті 6 якого зазначено, що навіть якщо в Списках № 1 і 2 зазначені виробництва без переліку професій і посад, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі працівники цих виробництв незалежно від назви професії або посади, яку вони займають. Згідно з пунктом 8 цього Роз`яснення, якщо до Списків включені професії робітників під загальною назвою, то право на пільгове пенсійне забезпечення мають робітники всіх найменувань цих процесій, в тому числі головні, старші, їх помічники.

Апелянт вважає, що період його роботи з 31.08.1992 по 24.10.1999 в ПрАТ «Полтавський ГЗК» на посаді «помічник машиніста тягового агрегату», загальна назва якої є «машиніст тягових агрегатів», яка передбачена підрозділом І розділу 1 Списку № 2, затвердженого постановою КМУ № 162, підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2.

Відмову відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з тих підстав, що у нього відсутній необхідний пільговий стаж, позивач вважає протиправною та такою, що порушує його право на належний соціальний захист.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляцію не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

ОСОБА_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою від 03.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

За принципом екстериторіальності зазначену заяву було розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області.

12.07.2023 ГУ ПФУ в Одеській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах прийнято рішення №43 про відмову йому в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, оскільки заявник не набув необхідного пільгового стажу.

В обґрунтування цього рішення зазначено, що вік заявника 56 років 02 місяці, його страховий стаж становить 37 років 03 місяці 17 днів, а пільговий стаж - 03 роки 07 місяців 23 дні. До пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 31.08.1992 по 24.10.1999 за Списком 2 згідно з довідкою №24 від 14.02.2023 в ПАТ «Полтавському ГЗК», оскільки переліком професій до атестації № 366 від 23.05.1995, професія помічник машиніста тягового агрегату на вивезення гірничої маси у кар`єрі у залізничному цеху не передбачена постановою КМУ № 162. В Акті № 1600-0903-1/4803(2924) від 22.06.2023 зазначено, що посада помічника машиніста тепловоза на вивезення гірничої маси в кар`єрі в залізничному цеху (робоче місце 382) відповідає переліку робочих місць і професій працівників, передбаченою постановою КМУ № 162 від 11.03.1994, але цією постановою передбачена посада «машиніст тягових агрегатів» (2010100а-14282).

Позивач не погодився з вищезазначеною відмовою відповідача та звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у період роботи позивача з 31.08.1992 по 24.10.1999 були чинними Списки №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, та постановою Кабінету міністрів України № 162 від 11.03.1994.

Професія «машиніст тягового агрегату» передбачена Списком № 2 розділом І, затвердженого постановою КМУ № 162, а посада "помічник машиніста тягового агрегату" не була зазначена у жодному з чинних Списків №2.

З урахуванням цього суд першої інстанції дійшов висновку, що період роботи позивача з 31.08.1992 по 24.10.1999 на посаді помічника машиніста тягового агрегату на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху ПрАТ "Полтавський ГЗК" не підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2.

Суд зазначив, що підтверджений пільговий стаж роботи позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 повний робочий день становить менше 12 років 6 місяців, тому у пенсійного органу відсутні встановлені Законом підстави для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На час звернення позивача із відповідною заявою до відповідача щодо призначення пенсії на пільгових умовах чинними є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і Закон України "Про пенсійне забезпечення", які регулюють одні і ті самі правовідносини.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058 у редакції Закону № 2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Натомість пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі- Закону № 1788-ХІІ) в чинній редакції, з урахуванням висновків Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року;

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV- з іншого, в частині страхового стажу для набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах (30 років та 25 років), що має вирішуватися в правовому полі на користь людини, що повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.

Частиною 2 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається ст. 100 цього Закону.

Згідно зі ст. 100 Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст. 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст. ст. 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Частиною 6 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (надалі - Порядок №383).

Пунктом 1 Порядку №383 передбачено, що згідно з пунктом другим Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список № 1) та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список №2), затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за умови досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Цей Порядок регулює застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" ст. 13 та ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пунктів 3, 8, 10 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 100 Закону № 1788-ХІІ застосовуються "Список № 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах" і "Список № 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах", затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 року №1173.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року №637.

За Довідкою № 24 від 14.02.2023 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданою ПрАТ «Полтавський ГЗК», ОСОБА_1 працював повний робочий день у ПрАТ «Полтавський ГЗК» і виконував такі роботи:

-з 07.12.1988 по 31.12.1991 03 роки 00 місяців 24 дні - виконував роботи у виробництві - транспорт, за професією помічника машиніста тепловоза на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху, що передбачено Списком 2, розділ ХХХ, підрозділ 1 згідно з постановою ради міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173;

-з 31.08.1992 по 24.10.1999 07 років 01 місяць 24 дні виконував роботи у виробництві гірничі роботи, за професією помічника машиніста тягового агрегату на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху, що передбачено Списком 2, розділ 1, підрозділ 1, позиція 2010100а-14282 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162;

- з 25.10.1999 по 22.05.2000 00 років 06 місяців 27 днів виконував роботи у виробництві гірничі роботи, за професією машиніста тягового агрегату на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху, що передбачено Списком 2, розділ 1, підрозділ 1, позиція 2010100а-14282 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

За результатами пільгової роботи ОСОБА_1 з 07.12.1988 по 31.12.1991, з 31.08.1992 по 24.10.1999, з 25.10.1999 по 22.05.2000 характер та умови виконуваної роботи не змінювались, простої були відсутні, відпустки без збереження заробітної плати не надавались.

Зазначені періоди стажу ОСОБА_1 також підтверджуються записами у його трудовій книжці № НОМЕР_1 , виданій 23.02.1988.

Згідно з наказом № 366 від 23.05.1995 в АТ «Полтавський ГЗК» було проведено атестацію робочих місць за умовами праці . Робоче місце 382 «помічник машиніста тягового агрегату на вивезенні гірничої маси в кар`єрі» входить до Переліку робочих місць і професій працівників залізничного цеху, зайнятих на вивезенні гірничої маси в кар`єрі і господарських роботах в кар`єрі, яким за результатами атестації 1995 року встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 (додаток до наказу № 366 від 23.05.1995).

У зазначені періоди роботи позивача були чинними такі Списки №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах: Список №2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, що діяв з 22 серпня 1956 року по 26 січня 1991 року; Список №2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №10 від 26.01.1991, що діяв з 26 січня 1991 року по 11 березня 1994 року; Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, що діяв з 11 березня 1994 року по 16 січня 2003 року.

Предметом спору у цій справі є саме не зарахування відповідачем до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивача з 31.08.1992 по 24.10.1999 на посаді помічника машиніста тягового агрегату на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху.

В цей період часу чинним був Список № 2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №10 від 26.01.1991.

Професія «машиніст тягового агрегату» передбачена розділом І підрозділом 1, позиція 2010100а-14282 цього Списку №2, а професія «помічник машиніста тягового агрегату» у ньому не зазначена.

Проте професія «помічник машиніста тягового агрегату» передбачена Переліком робочих місць і професій працівників залізничного цеху, зайнятих на вивезенні гірничої маси в кар`єрі і господарських роботах в кар`єрі, яким за результатами атестації 1995 року встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком 2 (додаток до наказу № 366 від 23.05.1995 про атестацію робочих місць за умовами праці).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383, після 21.08.1992 до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за результатами проведення атестації робочих місць.

Крім того, колегія суддів зауважує, що похідні слова професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватись за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії.

Оскільки професійні назви «помічник машиніста бурової установки», «помічник машиніста екскаватора», а також «помічник машиніста тягових агрегатів» утворені за допомогою зазначених вище похідних слів, при цьому зберігається галузева функціональна належність, кваліфікаційні вимоги, право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідних працівників визначається на тих самих умовах, що і за професіями, передбаченими у чинному на час спірних правовідносин Списку № 2.

Отже, професія «помічник машиніста тягового агрегату» відноситься до професій, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2.

Зазначене узгоджується з Додатком В (приміткою 1) Національного класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327.

Враховуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що до пільгового стажу за Списком №2, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, підлягає зарахуванню період роботи позивача з 31.08.1992 по 24.10.1999 на посаді «помічник машиніста тягового агрегату на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху».

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 12.07.2023 № 43, яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до заяви від 03.07.2023, є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Оскільки розгляд заяви та винесення спірного рішення за заявою позивача від 19.01.2023 здійснювало ГУ ПФУ в Одеській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності, то належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, врахувавши до пільгового стажу період його роботи з 31.08.1992 по 24.10.1999 за професією помічник машиніста тягового агрегату на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху ПрАТ «Полтавський ГЗК» та прийняти рішення за результатами розгляду даної заяви, з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів зазначає, що спору щодо належності робіт, на яких позивач працював з 07.12.1988 по 31.12.1991 та з 25.10.1999 по 22.05.2000, до Списку № 2 немає.

Посилання пенсійного органу на відсутність у позивача стажу за Списком № 2 колегія суддів вважає необґрунтованими з вищезазначених підстав.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені всі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та хибно оцінено фактичні обставини, внаслідок чого зроблено правові висновки, які не можна визнати законними та обґрунтованими, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року у справі № 440/363/24 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12 липня 2023 року № 43.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, врахувавши до пільгового стажу період його роботи з 31.08.1992 по 24.10.1999 за професією помічник машиніста тягового агрегату на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху Приватного акціонерного товариства «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» та прийняти рішення за результатами розгляду даної заяви, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при зверненні до суду в сумі 1211,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк