Справа № 580/7801/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року справа № 580/7801/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В, розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника ОСОБА_2 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 2), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 57 від 08.04.2024 Головного Управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди її трудової діяльності, а саме: період роботи за трудовою книжкою з 01.10.1980 по 01.04.1981; період роботи за трудовою книжкою з 01.04.1981 по 12.08.1981; період навчання за трудовою книжкою з 01.09.1981 по 01.03.1983; період роботи за трудовою книжкою з 12.04.1983 по 01.07.1992; період роботи за трудовою книжкою з 01.07.1992 по 20.11.1996; період роботи за трудовою книжкою з 22.11.1996 по 25.09.1997; період провадження підприємницької діяльності з 01.07.1997 по 31.12.1997; період провадження підприємницької діяльності з 01.10.1999 по 31.12.2003; період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2009; період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2010 по 31.08.2010; період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2011 по 31.12.2011; період догляду за інвалідом першої групи з 10.08.2015 по 30.04.2018; період догляду за інвалідом першої групи з 13.06.2018 26.09.2021 та призначити пенсію за віком з урахуванням даних періодів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що позивач має право на призначення пенсії за віком у зв`язку з наявністю відповідного стажу та досягненням відповідного віку. Проте пенсійний орган протиправно відмовив у призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу, не зарахувавши позивачу спірні періоди її роботи. Представник вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком. Також на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежний порядок заповнення трудової книжки роботодавцем не є підставою неврахування відповідачем до страхового стажу періоду роботи позивача, оскільки первісним є факт підтвердження стажу роботи, а не дотримання формальних вимог при заповненні трудової книжки. Щодо не зарахування відповідачем 1 періоду провадження підприємницької діяльності позивачем представник вказав, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії. За захистом прав позивач в особі представника звернулась до суду.

19.08.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 просить в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши, що позивач 01.04.2024 звернулася через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області за принципом екстериторіальності та винесено рішення № 16 від 10.05.2024 про відмову у призначенні пенсії. Копію вказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області було направлено позивачу листом від 09.04.2024 № 2300-0204-8/25433. У заявлених правовідносинах Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконало функцію інформування позивача про результати розгляду заяви про призначення пенсії. Безпосередній розгляд матеріалів, доданих до заяви позивача про призначення пенсії, обчислення стажу та прийняття акта владно-розпорядчого характеру (результат) у формі рішення здійснило Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, повідомляючи позивача листом про результати розгляду його заяви щодо відмови у призначенні пенсії, не допустило порушення заявленого права позивача на призначення пенсії та діяло відповідно до норм Порядку № 22-1 щодо такого інформування. Вказаний лист не є актом владно-розпорядчого характеру, безпосередньо не порушує заявлене позивача на пенсію, оскільки не містять владних приписів. Оскільки, Головним управлінням право позивача на отримання пенсії не порушувалось, підстави для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності Головного управління відсутні.

Того ж дня Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що за результатами розгляду заяви позивача від 01.04.2024 про призначення пенсії за віком відповідач 1 прийняв рішення від 08.04.2024 № 57 про відмову у призначенні пенсії за віком. Страховий стаж позивачки 20 років 03 місяців 04 дні. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивачки не можуть бути зараховані періоди згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 : з 01.04.1981 по 12.08.1981, оскільки відсутні номери наказів про прийняття та звільнення; з 01.07.1992 по 20.11.1996, оскільки дата звільнення « 20.11.1996» не відповідає даті наказу про звільнення з роботи « 04.09.1996»; період здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування дані відсутні. Тому, в Головного управління відсутні правові підстави для призначення позивачці пенсії по віку відповідно до Закону № 1058-IV. Тому, відповідач 1 просить у задоволенні позову відмовити повністю.

20.08.2024 представник позивача до суду надав відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій, заперечуючи проти викладеного у відзиві, вказав, що для встановлення всіх необхідних обставин справи і в результаті для ухвалення законного та справедливого судового рішення, зважаючи на те, що особова пенсійна справа позивача знаходиться саме у співвідповідача, то й було залучено до справи співвідповідача з метою надання ним до суду особової пенсійної справи.

Того ж дня представник позивача також надав відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій заперечив проти викладений у відзиві обставин та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на аналогічні доводи, викладені в позовній заяві. Щодо дискреційних повноважень пенсійного органу зазначив, що суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення.

Ухвалою від 12.08.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідно до даних трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.12.1980 у спірні періоди позивач:

01.04.1981 прийнята в клуб шахтоуправління "Олександрівське" керівником гуртка художньої самодіяльності (постанова шахткома від 01.04.1981);

12.08.1981 звільнена з посади у зв`язку з навчанням (постанова шахткома від 12.08.1981);

01.07.1992 прийнята у зв`язку із переведенням перукарем 1 класу на підприємство «Людмила» (наказ № 1к від 01.07.1992);

20.11.1996 звільнена за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України (наказ № 8к від 04.09.1996).

Відповідно до довідки форми РС-право стаж для розрахунку права позивача становить 25 років 3 місяці 7 днів. Так, пенсійний орган зарахував такі періоди:

з 01.10.1980 по 01.04.1981 06 місяців 01 день;

з 01.09.1981 по 01.03.1983 (навчання у вищих/середн. НЗ) 01 рік 06 місяців 01 день;

з 12.04.1983 по 01.07.1992 09 років 02 місяці 20 днів;

з 22.11.1996 по 25.09.1997 10 місяців 04 дні;

з 26.09.1997 по 31.12.1997 (підприємець/спрощена система) 03 місяці 06 днів;

з 01.10.1999 по 31.12.1999 (підприємець/спрощена система) 03 місяці;

з 01.01.2000 по 30.06.2000 (підприємець/спрощена система) 06 місяців;

з 01.01.2004 по 31.12.2004 (підприємець (внески) п. 3.1 (ПП ЗУ № 1058)) 01 рік;

з 01.01.2005 по 31.03.2005 03 місяці;

з 01.04.2005 по 31.12.2007 (підприємець (внески) п. 3.1 (ПП ЗУ № 1058)) 02 роки 09 місяців;

з 01.01.2008 по 31.12.2008 (підприємець (внески) п. 3.1 (ПП ЗУ № 1058)) 01 рік;

з 01.01.2009 по 30.04.2009 (підприємець (внески) п. 3.1 (ПП ЗУ № 1058)) 04 місяці;

з 01.05.2009 по 31.10.2009 06 місяців;

з 01.11.2009 по 31.12.2009 (підприємець (внески) п. 3.1 (ПП ЗУ № 1058)) 02 місяці;

з 01.07.2010 по 31.08.2010 02 місяці;

з 10.08.2015 по 30.04.2018 (догляд за інвалідом І групи) 02 роки 08 місяців 21 день;

з 13.06.2018 по 26.09.2021 (догляд за інвалідом І групи) 03 роки 03 місяці 14 днів.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 04.10.2023 № 2300-0603-8/65812 ОСОБА_1 перебувала на обліку перебувала на обліку, як фізична особа - підприємець з 27.02.1997 по 26.09.2014. За даними особового рахунку платника на загальній системі оподаткування страхові внески до Пенсійного фонду України сплачені за період: з 01.07.1997 до 31.12.1997. Частка від суми фіксованого податку (спрощена система оподаткування) в рахунок сплати страхових внесків перерахована за періоди: з 01.10.1999 до 31.12.1999; з 01.01.2000 до 31.12.2000; з 01.01.2001 до 31.12.2001; з 01.01.2002 до 31.12.2002; з 01.01.2003 до 31.12.2003.

Позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 01.04.2024 про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області розглянуло заяву позивача та 08.04.2024 прийняло рішення № 57 про відмову у призначенні пенсії, яким відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України № 1058-IV у зв`язку із відсутністю страхового стажу.

Рішенням від 08.04.2024 № 57 відповідач 1 встановив, що стаж для визначення права становить 25 років 03 місяців 07 днів, страховий стаж позивача 20 років 03 місяці 04 дні. До страхового стажу не зараховано період роботи з 01.04.1981 по 12.08.1981, оскільки відсутні номери наказів про прийняття та звільнення; з 01.07.1992 по 20.11.1996, оскільки дата звільнення « 20.11.1996» не відповідає даті наказу про звільнення з роботи « 04.09.1996»; період здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування дані відсутні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 09.04.2024 № 2300-02-04-8/25433 направило позивачу рішення від 08.04.2024 № 57 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Таке рішення територіального органу Пенсійного фонду представник вважає протиправними, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів позивача звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перш за все, суд зауважує, що представник позивача просить зарахувати до страхового стажу позивача спірні періоди її трудової діяльності, а саме:

період роботи за трудовою книжкою з 01.10.1980 по 01.04.1981;

період роботи за трудовою книжкою з 01.04.1981 по 12.08.1981;

період навчання за трудовою книжкою з 01.09.1981 по 01.03.1983;

період роботи за трудовою книжкою з 12.04.1983 по 01.07.1992;

період роботи за трудовою книжкою з 01.07.1992 по 20.11.1996;

період роботи за трудовою книжкою з 22.11.1996 по 25.09.1997;

період провадження підприємницької діяльності з 01.07.1997 по 31.12.1997;

період провадження підприємницької діяльності з 01.10.1999 по 31.12.2003;

період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2009;

період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2010 по 31.08.2010;

період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2011 по 31.12.2011;

період догляду за інвалідом першої групи з 10.08.2015 по 30.04.2018;

період догляду за інвалідом першої групи з 13.06.2018 26.09.2021.

Разом з тим, як встановив суд відповідно до довідки форми РС-право пенсійний орган зарахував до стажу для розрахунку права позивача такі періоди:

з 01.10.1980 по 01.04.1981 06 місяців 01 день;

з 01.09.1981 по 01.03.1983 (навчання у вищих/середн. НЗ) 01 рік 06 місяців 01 день;

з 12.04.1983 по 01.07.1992 09 років 02 місяці 20 днів;

з 22.11.1996 по 25.09.1997 10 місяців 04 дні;

з 26.09.1997 по 31.12.1997 (підприємець/спрощена система) 03 місяці 06 днів;

з 01.10.1999 по 31.12.1999 (підприємець/спрощена система) 03 місяці;

з 01.01.2000 по 30.06.2000 (підприємець/спрощена система) 06 місяців;

з 01.01.2004 по 31.12.2004 (підприємець (внески) п. 3.1 (ПП ЗУ № 1058)) 01 рік;

з 01.01.2005 по 31.03.2005 03 місяці;

з 01.04.2005 по 31.12.2007 (підприємець (внески) п. 3.1 (ПП ЗУ № 1058)) 02 роки 09 місяців;

з 01.01.2008 по 31.12.2008 (підприємець (внески) п. 3.1 (ПП ЗУ № 1058)) 01 рік;

з 01.01.2009 по 30.04.2009 (підприємець (внески) п. 3.1 (ПП ЗУ № 1058)) 04 місяці;

з 01.05.2009 по 31.10.2009 06 місяців;

з 01.11.2009 по 31.12.2009 (підприємець (внески) п. 3.1 (ПП ЗУ № 1058)) 02 місяці;

з 01.07.2010 по 31.08.2010 02 місяці;

з 10.08.2015 по 30.04.2018 (догляд за інвалідом І групи) 02 роки 08 місяців 21 день;

з 13.06.2018 по 26.09.2021 (догляд за інвалідом І групи) 03 роки 03 місяці 14 днів.

Стаж для розрахунку права позивача відповідно до зазначеної довідки становить 25 років 3 місяці 7 днів.

Враховуючи зазначене, зараховані відповідно до довідки форми РС-право періоди не є спірними у цій справі. При цьому, задоволення позовних вимог в цій частині призведе до подвійного зарахування пенсійним органом таких періодів, що є недопустим. Тому, позовні вимоги в цій частині (щодо зарахування зазначених у довідці форми РС-право періодів трудової діяльності позивача) є необгрунтованими та не підлягають до задоволення.

Разом з тим, Головне управління не зарахувало до страхового стажу позивача такі періоди:

з 01.04.1981 по 12.08.1981 (згідно записів трудової книжки);

з 01.07.1992 по 20.11.1996 (згідно записів трудової книжки);

з 01.07.2000 по 31.12.2003 (період здійснення підприємницької діяльності);

з 01.01.2010 по 30.06.2010 (період здійснення підприємницької діяльності);

з 01.01.2011 по 31.12.2011 (період здійснення підприємницької діяльності).

Отже, у спірних правовідносинах суд надає правову оцінку саме зазначеним періодам трудової діяльності позивача, які не були зараховані пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 .

Так, спірним рішенням Головного управління від 08.04.2024 № 57 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

При цьому, до такого не зараховано період роботи з 01.04.1981 по 12.08.1981, оскільки відсутні номери наказів про прийняття та звільнення; з 01.07.1992 по 20.11.1996, оскільки дата звільнення « 20.11.1996» не відповідає даті наказу про звільнення з роботи « 04.09.1996»; період здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування дані відсутні.

Щодо не зарахування до страхового стажу періодів робити позивача згідно записів трудової книжки з 01.04.1981 по 12.08.1981 та з 01.07.1992 по 20.11.1996 суд зазначає таке.

Відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 у спірні періоди вона працювала з 01.04.1981 керівником гуртка художньої самодіяльності в клубі шахтоуправління «Олександрівське» (постанова шахткома від 01.04.1981) та 12.08.1981 була звільнена з посади у зв`язку з навчанням (постанова шахткома від 12.08.1981).

Таким чином, помилковим є твердження відповідача 1 у спірному рішенні про відсутні номерів наказів про прийняття та звільнення, оскільки прийняття позивача на роботу та звільнення підтверджується у спірному випадку записами в трудовій книжці, внесеними на підставі постанов шахткома від 01.04.1981 та від 12.08.1981, що підтверджує факт роботи позивача у спірний період.

Також відповідно до даних трудової книжки позивач з 01.07.1992 працювала перукарем на підприємстві «Людмила» (наказ № 1к від 01.07.1992) та 20.11.1996 була звільнена за власним бажанням (наказ № 8к від 04.09.1996).

Підставою не зарахування цього періоду відповідач 1 зазначив те, що дата звільнення « 20.11.1996» не відповідає даті наказу про звільнення з роботи « 04.09.1996».

Дійсно, дата звільнення у запису № 14 зазначена « 20.11.1996», втім дата наказу про звільнення з роботи - « 04.09.1996», що не відповідає даті звільнення.

Як було зазначено вище відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Ведення трудових книжок повинно відповідати вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 зазначеної Інструкції встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства (п. 1.5 Інструкції № 58).

Відповідно до п. 2.2 зазначеної Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (п. 2.3 Інструкції № 58).

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

П. 2.6 Інструкції № 58 визначає, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо,виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

П. 2.8. Інструкції № 58 визначено, що якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

У відповідності до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, суд врахував, що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Із наведеного слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Слід зазначити, що у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу чи розбіжностях у поданих документах, відповідач мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо від позивача, підприємства, а не відмовляти позивачу в призначенні пенсії.

Крім того, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації - підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.12.1980 відповідають періодам трудової діяльності позивача, тому посилання відповідача 1 на відсутність номерів наказів про прийняття та звільнення, а також невідповідність дати звільнення даті наказу про звільнення, не є достатньою підставою для не врахування спірних періодів трудової діяльності позивача до її стажу та не врахування цих записів трудової книжки.

Тому, спірні періоди роботи позивача з 01.04.1981 по 12.08.1981 та з 01.07.1992 по 04.09.1996 (відповідно даті наказу № 8К про звільнення), що підтверджені даними трудової книжки, мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування пенсійний органом до страхового стажу позивача періодів здійснення нею підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2010 по 30.06.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2011, суд зазначає наступне.

У спірному рішенні Головне управління зазначило, що період здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003 не зараховано до страхового стажу, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування дані відсутні.

Як встановив суд, ОСОБА_1 перебувала на обліку як фізична особа - підприємець з 27.02.1997 по 26.09.2014.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 04.10.2023 № 2300-0603-8/65812 частка від суми фіксованого податку (спрощена система оподаткування) в рахунок сплати страхових внесків перерахована за періоди, зокрема, з 01.01.2000 до 31.12.2000; з 01.01.2001 до 31.12.2001; з 01.01.2002 до 31.12.2002; з 01.01.2003 до 31.12.2003.

Суд вважає, що довідка від 04.10.2023 № 2300-0603-8/65812, видана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, є достатнім доказом сплати позивач страхових внесків за вказаний період шляхом перерахування частки від суми фіксованого податку (спрощена система оподаткування), тому період здійснення останньою підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003 протиправно не був зарахований відповідачем 1 до страхового стажу позивача.

Щодо зарахування періодів здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2010 по 30.06.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2011, суд врахував наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримала патент серії НОМЕР_3 від 25.12.2008 терміном дії з 01.01.2009 по 31.03.2009, термін дії якого був продовжений по 30.06.2009, 30.09.2009, 31.12.2009, 31.03.2010, 30.06.2010, 30.09.2010 (а. с. 31). Зазначене свідчить про сплату позивачем страхових внесків, зокрема, у період з 01.01.2010 по 30.06.2010.

Щодо сплати страхових внесків за 2011 рік суд врахував, що позивачу була винесена вимога про сплату боргу від 27.01.2012 № Ф-567, відповідно до якої за станом на 20.01.2012 заборгованість зі сплати страхових внесків за 2011 рік становить 4 010,30 грн.

На виконання зазначеної вимоги 23.05.2012 було відкрито виконавче провадження ВП № 32722066 про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в м. Черкасах Черкаської області боргу у сумі 4 010,30 грн.

Позивач надала на підтвердження сплати внесків копії квитанцій, які частково підтверджують таку сплату (а. с. 36).

Разом з тим, відповідно до Інформації про виконавче провадження від 06.02.2024 виконавче провадження № 32722066 завершено 13.12.2012 відповідно до чинного на час такої виконавчої дії п. 8 ч. 1 ст. 49 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

Таким чином, суд встановив, що сплата страхових внесків позивачем за 2011 рік підтверджується наведеними вище доказами.

Відповідно до пп. 1 п. 3-1 розділу XV Прикінцеві положення до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Тому, враховуючи сплату позивачем страхових внесків за спірні періоди, суд дійшов висновку, що періоди ведення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2010 по 30.06.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2011 повинні бути включені до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону.

Враховуючи зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно не зарахувало до страхового стажу позивача періоди її роботи та здійснення підприємницької діяльності: з 01.04.1981 по 12.08.1981 (04 місяці 11 днів); з 01.07.1992 по 04.09.1996 (04 роки 02 місяці 05 днів); з 01.07.2000 по 31.12.2003 (03 роки 06 місяців 01 день); з 01.01.2010 по 30.06.2010 (06 місяців); з 01.01.2011 по 31.12.2011 (01 рік). Таким чином до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону № 1058-IV підлягає зарахуванню 09 років 06 місяців 17 днів трудової та підприємницької діяльності позивача.

Тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.04.2024 № 57, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Відповідно до оскаржуваного рішення відповідач 1 встановив, що стаж для визначення права позивача становить 25 років 03 місяців 07 днів, страховий стаж 20 років 03 місяці 04 дні.

Враховуючи, що суд у цьому рішенні встановив, що до страхового стажу позивача для визначення права на призначення пенсії згідно із ст. 26 Закону № 1058-IV підлягає зарахуванню додатково 09 років 06 місяців 17 днів, тому страховий стаж позивача становить більше необхідних 31 року, визначених ст. 26 зазначеного Закону.

Таким чином, у позивача наявні підстави, які дають право на призначення їй пенсії за віком, а саме: вік 60 років, необхідний страховий стаж понад 31 рік, тому позовна вимога про зобов`язання відповідача 1 призначити позивачу пенсію за віком є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Строки призначення пенсії за віком врегульовані статтею 45 Закону №1058, частина перша якої передбачає, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (п. 1.8 Порядку №22-1).

Судом встановлено, що позивач досягла віку 60 років 17.10.2023, із заявою про призначення пенсії звернулась 01.04.2024, тобто через три місяці від дати досягнення пенсійного віку, отже пенсія має бути призначена їй з дня звернення за призначенням пенсії, а саме: з 01.04.2024.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з частковим задоволення позову судові витрати підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина судових витрат пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1. Позивач сплатила судовий збір у сумі 2 422,40 грн, отже на відповідача 1 покладаються судові витрати у сумі 1 211,20 грн (розрахунок: 2 422,40/2).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.04.2024 № 57 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, буд. 3, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 01.12.1980 з 01.04.1981 по 12.08.1981, з 01.07.1992 по 04.09.1996 та періоди ведення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2010 по 30.06.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2011 і призначити їй пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 01.04.2024.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, буд. 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО