Справа № 120/6297/24
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 р. Справа № 120/6297/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю секретаря судового засідання: Філіппова Ю.Ю.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Ільяшової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі також ГУНП у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Вінницькій області №617 від 29.04.2024 Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Вінницькій області, в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами службового розслідування пунктом 1 наказу начальника ГУНП у Вінницькій області №617 від 29.04.2024 Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Вінницькій області до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани. На думку позивача, оскаржуваний наказ в відповідній частині прийнятий з порушенням чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки його притягнуто до дисциплінарної відповідальності безпідставно, при відсутності в діях порушення положень Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту Національної поліції України та вимог Кримінального процесуального законодавства, а також за наявності порушень процедури проведення самого службового розслідування.

Зокрема, вказує на те, що усі виявлені у ході службового розслідування обставини та події, які пов`язані зі здійсненням досудового розслідування кримінального провадження №0000247 від 19.02.2022, стосуються періоду з лютого по травень 2022 року, коли досудове розслідування здійснював інший слідчий, позаяк йому доручено здійснення досудового розслідування лише 20.09.2022. На думку позивача, дисциплінарна комісія мала двоякий та упереджений підхід та з явним обвинувальним нахилом до тлумачення його дій. А сам висновок службового розслідування не містить конкретизації вчиненого дисциплінарного проступку та можливих фактів порушення ним службової дисципліни.

Ухвалою від 20.05.2024 судом відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи згідно статті 257 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження.

29.05.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити у його задоволенні. Вказує на те, що при прийнятті оскаржуваного наказу № 617 від 29.04.2024 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді суворої догани, ГУНП у Вінницькій області діяло в порядку, в межах, у спосіб та на підставі чинного законодавства України, оскільки капітан поліції ОСОБА_1 при розслідуванні кримінального провадження №0000247 від 19.02.2022 за фактом підпалу автомобіля несумлінно віднісся до виконання своїх службових обов`язків як слідчого під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, що виразилося в порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, та в межах розумних строків не вчинив усіх необхідних процесуальних дій, спрямованих на забезпечення ефективності досудового розслідування. Наведений факт був розцінений дисциплінарною комісією як дисциплінарний проступок, за який керівником ГУНП у Вінницькій області з врахуванням положень статті 29 Дисциплінарного статуту застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді суворої догани, позаяк останній на той час мав діюче дисциплінарне стягнення у виді догани.

Враховуючи викладені обставини та зібрані під час службового розслідування докази вини позивача у порушенні службової дисципліни, відповідач вважає, що застосований вид дисциплінарного стягнення є обґрунтованим та пропорційним до вчиненого дисциплінарного проступку.

Своїм правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористався.

Розгляд справи по суті відбувався у судових засіданнях 11.06.2024, 02.07.2024, 17.07.2024, де заслуховувалися пояснення сторін, досліджувалися письмові докази та вирішувалося питання про витребовування у сторін додаткових доказів.

Надалі, ухвалю від 17.07.2024 суд за клопотанням позивача зупинив провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №120/4475/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування пункту наказу.

Після усунення обставин, що слугували підставою для зупинення провадження, суд ухвалою від 16.09.2024 поновив провадження у справі та призначив її розгляд на 01.10.2024.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях. Вважає, що позов є необґрунтованим, у зв`язку з чим просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач капітан поліції ОСОБА_1 перебуває на службі в Головному управлінні Національної поліції у Вінницькій області та з 04.01.2021 обіймає посаду старшого слідчого відділення розкриття злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

На підставі наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 03.04.2024 № 518 дисциплінарна комісія з проведення службового розслідування у складі: голова комісії - заступник начальника ОМВ СУ ГУНП у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_2 , члени комісії: слідчий ОМВ СУ ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_3 , старший слідчий в ОВС ОМВ СУ ГУНП у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_4 , слідчий ОМВ СУ ГУНП у Вінницькій області капітан поліції В. Кузик, провела службове розслідування у формі письмового провадження.

Підставою для призначення службового розслідування став лист Головного слідчого управління Національної поліції України від 21.03.2024 № 43578-2024 про проведення службового розслідування за фактом порушення вимог кримінального процесуального законодавства України окремими слідчими Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області під час здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000247 від 19.02.2022 та № 0000033 від 14.01.2023 за частиною 2 статті 194 КК України.

Зокрема, в ході цього службового розслідування було встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України в порядку відомчого контролю витребувано та вивчено матеріали кримінального провадження № 0000247 від 19.02.2022 за фактом умисного знищення майна шляхом підпалу автомобіля, який належить ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 194 Кримінального кодексу України, досудове розслідування в якому здійснюється слідчим відділом Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні здійснюється з порушенням вимог статей 2, 9 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) щодо неупередженого всебічного, повного дослідження всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень. Контроль за розслідуванням з боку керівництва слідчого управління ГУНП належним чином не здійснюється. Зокрема, за понад два роки здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні не встановлені та не опитані потерпілі. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що власником автомобіля є ОСОБА_5 , а користувачем - його син ОСОБА_6 , разом з тим, відсутні підтверджуючі документи на право власності на транспортний засіб. Не допитана за обставинами події ОСОБА_7 та не встановлені підстави передачі їй вказаного автомобіля на відповідальне зберігання. В матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про місце зберігання на даний час вказаного автомобіля. Водночас, нe висунута жодна версія вчинення кримінального правопорушення та відповідно не вжиті заходи по їх відпрацюванню, у зв`язку з цим не встановлені причини підпалу транспортного засобу та не визначено коло осіб, які можуть бути причетні до них.

Останні слідчі (розшукові) дії проведені у квітні-травні 2022 року. Доручення оперативним підрозділам на проведення слідчих (розшукових) дій надано один раз в лютому 2022 року формального змісту. З указаного періоду не поновлені плани слідчих дій та оперативних заходів по розкриттю та розслідуванню скоєного кримінального правопорушення. Також не з`ясовано факт наявності відеореєстратора на автомобілі потерпілого, не встановлені та не допитані власники автомобілів, які були припарковані по АДРЕСА_1 в період вчинення злочину, з метою з`ясування наявності в їх автомобілях відео реєстраторів. Судові авто товарознавча та пожежно-технічні експертизи не призначалися взагалі, як і не встановлено чи застрахований автомобіль (не встановлена компанія страхувальника, який вид страхування, чи входить підпал (пожежа) автомобіля в страховий випадок, чи нарахована виплата).

Слідчим у зазначеному кримінальному провадженні досудове розслідування згорнуто, обмежено наданням формального доручення в порядку ст. 40 КПК України у 2023 році, заходів направлених на встановлення автомобіля та місцезнаходження потерпілого не здійснювалося.

За наслідками проведення службового розслідування дисциплінарною комісією 17.04.2024 складено висновок, в якому зазначено, що виявлені порушення у кримінальному провадженні № 0000247 знайшли своє підтвердження. Відтак дисциплінарна комісія резюмувала, що і слідчі і колишнє керівництво Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області сумлінно не віднеслися до своїх службових обов`язків під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, що виразилось у допущенні порушення вимог ст. 2, ч. 2 ст. 9, ч. 1 ст. 28, ч. 5 ст. 38, ст. 40, ч.ч. 1, 2 ст. 93 КПК України, ст.ст. 2, 18 Закону України «Про національну поліцію». Як наслідок зроблено висновок, що зазначені прорахунки під час розслідування кримінального провадження № 0000247 допущено в тому числі по причині неналежного невиконання своїх службових обов`язків слідчим ОСОБА_1 , що вказує на наявність в його діях ознак дисциплінарного проступку.

На підставі висновку службового розслідування начальником ГУНП у Вінницькій області винесено наказ № 617 від 29.04.2024, пунктом 1 якого за порушення службової дисципліни, вимог ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, п. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 2, 9, 28, 38, 40 та 93 Кримінального процесуального кодексу України під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000247 від 19.02.2022, до старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Позивач, вважаючи такий наказ у відповідній частині протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд зазначає наступне.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року N 580-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон N 580-VIII), пунктами 1, 2 частини 1 статті 18 якого передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закон N 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, відповідно до частин 1, 2, 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 N 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

За правилами статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4, 6, 10 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно із частинами 9, 15 статті 15 Дисциплінарного статуту уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право, у тому числі: одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

За правилами статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до частини 1 статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Вказані положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України кореспондуються із приписами наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" від 07.11.2018 N 893, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за N 1355/32807.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Як слідує із матеріалів справи, зокрема висновку службового розслідування, порушення, які інкримінуються позивачу як порушення службової дисципліни, зводяться виключно до неналежного вжиття ним заходів щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000247 від 19.02.2022.

Тому вирішуючи цей спір суду необхідно дослідити, чи дійсно є підтвердженими виявлені порушення допущені позивачем під час розслідування вказаного кримінального провадження та чи вважаються такі порушення саме порушенням службової дисципліни.

З цього приводу суд першочергово враховує, що позивачу ставляться в провину порушення, допущені ним саме як слідчим під час розслідування кримінального провадження.

Повноваження, права та обов`язки слідчого і органів досудового розслідування визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК України).

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За визначенням, що міститься в п. 17 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу Державного бюро розслідувань, органу Бюро економічної безпеки України, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Статтею 9 КПК України визначено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Стаття 38 КПК України вказує, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Основні обов`язки слідчого органу досудового розслідування визначені в статті 40 КПК України. Зокрема, згідно частин 1-5 вказаної статті слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

У випадках відмови прокурора у погодженні клопотання слідчого до слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій чи негласних слідчих (розшукових) дій слідчий має право звернутися до керівника органу досудового розслідування, який після вивчення клопотання за необхідності ініціює розгляд питань, порушених у ньому, перед прокурором вищого рівня, який протягом трьох днів погоджує відповідне клопотання або відмовляє у його погодженні.

Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Також ч. 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до посадової інструкції старшого слідчого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 , затвердженої начальником Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області полковником поліції В. Курчиком 17.04.2023, позивач як слідчий органу досудового розслідування, зобов`язаний забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень в межах установлених КПК строків (п. 3 розділу ІІІ посадової інструкції).

Отже, вимоги кримінального процесуального законодавства України та інших правових актів, які регламентують діяльність органів досудового розслідування, визначають широке коло прав та обов`язків в тому числі слідчих для забезпечення своєчасного та повного розслідування кримінального провадження в межах розумних строків.

Так, судом із матеріалів службового розслідування встановлено, що кримінальне провадження №0000247 від 19.02.2022 за фактом умисного знищення автомобіля, який належить ОСОБА_5 , розслідується слідчим слідчого відділу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 з кінця березня 2022 року. При цьому виходячи із листів Головного слідчого управління Національної поліції України, за наслідками вивчення матеріалів відповідного кримінального провадження в порядку відомчого контролю було встановлено, що за весь час проведення досудового розслідування слідчим не встановлені та не опитані потерпілі, не здобуті документи що підтверджують право власності на автомобіль, не допитано свідка ОСОБА_7 яка користувалася цим автомобілем, відсутня інформація про місце зберігання автомобіля, не висунуто версії вчиненого злочину як і не визначено кола осіб, які можуть бути причетними до події, останні слідчі дії проведені в квітні-травня 2022 року, доручення надані оперативному підрозділу носять формальний характер, плани слідчих дій та оперативно-розшукових заходів не оновлювалися, жодні експертизи (автотоварознавча, пожежно-технічна) не призначалися.

В даному випадку сторони в судовому засіданні підтвердили ті обставини, що з моменту отримання позивачем для продовження досудового розслідування матеріалів кримінального провадження жодних активних слідчих чи розшукових дій по ньому не здійснювалося взагалі. Фактично матеріали кримінального провадження були залишені без руху та без вчинення будь-яких активних дій зі сторони слідчого по березень-квітень 2024 року.

На переконання суду не вчинення слідчим жодних дій в кримінальному провадженні протягом тривалого часу (більше ніж один рік) за умови, що такі дії могли та повинні бути вчинені (враховуючи, що по справі є невстановленою велика низка обставин та подій, які потребують швидкого реагування) не може розцінюватися як правомірна поведінка особи та відповідати основним засадам кримінального провадження та обов`язкам слідчого забезпечувати здійснення його досудового розслідування протягом розумного строку.

Доводи позивача про те, що оскільки на момент передачі йому вказаного кримінального провадження останнє уже мало відповідні недоліки, усунення яких не було можливим, не заслуговують на увагу, оскільки в жодному разі не можуть виправдовувати бездіяльність слідчого щодо проведення розслідування в кримінальному провадженні та не вчинення жодної активної дії з метою виправлення існуючих недоліків.

Більше того суд враховує, що активізація роботи слідчого в цьому кримінальному провадженні відбулась лише в березні-квітні 2024 року за наслідками відомчого контролю, проведеного Головним слідчим управлінням Національної поліції України, наслідного чого стало, наприклад, складання слідчим ОСОБА_1 плану слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, затвердженого керівництвом Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 02.04.2024, з переліком вжиття конкретних заходів, необхідних для продовження розслідування кримінального провадження та в якому викладені можливі версії вчиненого злочину, ініційовано питання направлення доручень оперативним підрозділам щодо встановлення автомобіля, вказано на підготовку клопотань про тимчасовий доступ до інформації, витребування інших матеріалів необхідних для розслідування кримінального провадження, тощо.

Разом із тим жодних доказів про те, чому слідчий не міг здійснити чи забезпечити здійснення вчинення визначених цим планом таких же заходів раніше (на протязі 2022-2023 років), тобто з моменту отримання в своє провадження матеріалів кримінального провадження, позивачем не надано та в судовому засіданні таких причин останній пояснити не зумів.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що в даному випадку в поведінці позивача як слідчого наявні ознаки бездіяльності при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження №0000247 від 19.02.2022, що полягають у несумлінному віднесенні до своїх службових обов`язків та не вжитті усіх заходів з метою забезпечення своєчасності та повноти досудового розслідування кримінального провадження. А оскільки така бездіяльність слідчого носить характер протиправної, тому вочевидь підпадає під ознаки дисциплінарного проступку.

При цьому в ході судового розгляду справи не знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо порушень процедури проведення службового розслідування, позаяк права позивача на надання власних пояснень як і інших доводів чи заперечень були дотримані, а його висновок про упередженість дисциплінарної комісії ґрунтується виключно на припущеннях, не підтверджених жодними доказами.

У той же час суд не може погодитись із твердженнями відповідача щодо правомірності застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як сувора догана згідно оскаржуваного наказу.

Так, порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту, пунктом 12 якої передбачено, що у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Водночас судом з`ясовано та висновком службового розслідування від 17.04.2024 підтверджено, що при вирішенні питання наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та визначення виду дисциплінарного стягнення згідно з Дисциплінарним статутом Національної поліції України відповідачем враховано наказ ГУНП у Вінницькій області від 11.03.2024 №324, згідно якого до позивача попередньо вже було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани.

Тобто, наявність станом на час винесення спірного у цій справі наказу №617 від 29.04.2024 діючого у позивача дисциплінарного стягнення, накладеного попереднім наказом відповідача від 11.03.2024 №324, безумовно впливало на застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як сувора догана.

Оскаржуваний наказ був прийнятий під час дії на території України воєнного стану.

В той же час особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану врегульовано статтею 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Зокрема, згідно пунктів 1, 2 цієї статті у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Отже, зі змісту наведених правових приписів Дисциплінарного статуту Національної поліції України слідує, що до ОСОБА_1 застосований такий вид дисциплінарного стягнення як сувора догана, оскільки у позивача на момент винесення оскаржуваного наказу №617 від 29.04.2024 вже було діюче дисциплінарне стягнення догана.

Разом із тим судом встановлено, що позивач оскаржив до Вінницького окружного адміністративного суду наказ ГУНП у Вінницькій області від 11.03.2024 №324 про застосування до нього попереднього дисциплінарного стягнення у виді догани.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.07.2024 у справі № 120/4475/24, яке набуло законної сили, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування пункту наказу задоволено. Зокрема, визнано протиправним та скасувано п. 1 наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №324 від 11.03.2024 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани.

Таким чином у зв`язку зі судовим скасуванням п. 1 наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №324 від 11.03.2024, останній вважається протиправним з моменту його винесення, тобто з 11.03.2024, а тому станом на час винесення відповідачем наступного наказу №617 від 29.04.2024, що є предметом судового оскарження у цій справі, ОСОБА_1 вважається таким, що не мав жодних діючих дисциплінарних стягнень.

Отже, оскільки позивач на час виникнення спірних правовідносин не мав діючого дисциплінарного стягнення, а застосування до нього такого виду стягнення як сувора догана згідно п. 1 наказу №617 від 29.04.2024, яке є більш суворим, відбулось без врахування приписів ч. 1 ст. 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, тобто всупереч чітко встановленим нормам, суд доходить висновку про наявність правових підстав для скасування такого наказу.

В даному випадку суд не ставить під сумнів доводи відповідача про те, що обрання одного з видів дисциплінарного стягнення є дискреційними повноваженнями керівника, проте враховує, що у спірній ситуації відповідач при обранні такого виду дисциплінарного стягнення по відношенню до позивача як сувора догана враховував обставини та докази, які є неналежними та не відповідають дійсності (факт наявності в позивача діючого дисциплінарного стягнення), що безумовно є наслідком невідповідності прийнятого рішенням вимогам частини 2 статті 2 КАС України та вказує на його протиправність.

Як зазначено у частині першій статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийняття спірного наказу з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 291, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 617 від 29.04.2024 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Вінницькій області" щодо застосування до старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04.10.2024.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 );

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович