Справа № 600/3890/24-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Чернівці Справа № 600/3890/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови.

В С Т А Н О В И В:

Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.08.2024 ВП № 73862890 про накладення на Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради штрафу на користь держави у розмірі 10200 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова про накладення штрафу від 02.08.2024 ВП № 73862890 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки на виконання рішення суду у справі №600/3975/22-а Департаментом здійснено перерахунок та нараховано недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік ОСОБА_1 у розмірі 8179 грн., про що повідомлено відповідача листом від 29.01.2024 № 21/02-15/558. Нарахована ОСОБА_1 сума в розмірі 8179 грн доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Департаменту та проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань. Департамент повідомив відповідача та ОСОБА_1 про неможливість виплатити допомогу ОСОБА_1 через відсутність необхідного фінансування. Отже, Департамент вжив всіх необхідних заходів для виплати допомоги та виконання рішення суду в повному обсязі.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.09.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених ст. 287 КАС України.

Про відкриття провадження в даній адміністративній справі та призначення її до розгляду повідомлено відповідача, шляхом надсилання ухвали суду на його офіційну електронну адресу в електронному кабінеті в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, що підтверджується матеріалами справи. Вказану ухвалу доставлено до електронного кабінету 12.09.2024.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) не подав до суду відзив на адміністративний позов.

Представник позивача у судове засідання не прибув, водночас подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не прибув, причини неприбуття не повідомив, хоча належним чином був повідомлені про дату, час та місце судового розгляду шляхом надсилання у порядку встановленому ст. 268 КАС України на офіційну електронну адресу тексту ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи положення ст. ст. 18, 194, 205, 268 КАС України, суд вважає, що не має перешкод для розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

27.10.2023 Чернівецьким окружним адміністративним судом у справі №600/3975/22-а видано виконавчий лист, яким зобов`язано Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 як учаснику бойових дій, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

18.01.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельником Ю.М. відкрито виконавче провадження №73862890 щодо примусового виконання виконавчого листа від 27.10.2023 року, виданого Чернівецьким окружним адміністративним судом у справі №600/3975/22-а.

На виконання виконавчого листа №600/3975/22-а виданого Чернівецьким окружним адміністративним судом від 27.10.2023, Департаментом здійснено перерахунок та нараховано недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік ОСОБА_1 у розмірі 8179 грн, про що повідомлено відповідача листом від 29.01.2024 № 21/02-15/558.

У листі від 29.01.2024 № 21/02-15/558 вказано, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/3975/22-а здійснено перерахунок та нараховано ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8179,00 грн. тобто в розмірі, передбаченому ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Неодноразово Департамент вживав заходів для виконання судових рішень та встановлення належних асигнувань головним розпорядником цієї бюджетної програми, що підтверджується численними зверненнями до Мінсоцполітики та інших державних органів.

15.07.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельником Ю.М. у рамках виконавчого провадження №73862890 винесено постанову про накладення на боржника (Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради) штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду.

02.08.2024 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про накладення штрафу ВП № 73862890, яком за невиконання рішення суду накладено на позивача штраф на користь держави у розмірі в сумі 10200,00 грн.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ)

У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно частини 1 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, з аналізу вказаних норм видно, що Законом №1404-VIII встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин. Тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Судом встановлено, що виконавче провадження відкрито за виконавчим листом у справі №600/3975/22-а від 27.10.2023 виданого Чернівецьким окружним адміністративним судом щодо зобов`язання Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 як учаснику бойових дій, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Дослідженням матеріалів справи, встановлено, що 15.07.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельником Ю.М. у рамках виконавчого провадження № 73862890 винесено постанову про накладення на боржника (Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради) штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду.

Рішенням суду від 03.08.2024 у справі № 600/3252/24-а, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.07.2024 року по ВП №73862890 про накладення на Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн.

В мотивувальній частині рішення від 03.08.2024 у справі № 600/3252/24-а зазначено, що Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради добровільно виконав рішення суду в частині здійснення нарахування ОСОБА_1 грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, однак не здійснив її виплату з причини відсутності бюджетного фінансування. Невиконання судового рішення № 600/3975/22-а позивачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. При цьому, поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення. Суд погоджується з доводами позивача про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

При цьому, 02.08.2024 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно винесено постанову ВП № 73862890 про накладення штрафу на боржника (Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради) у подвійному розмірі в сумі 10200,00 грн.

Стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Так, згідно частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина 2 статті 75 Закону №1404-VIII).

Аналіз частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII свідчить, що саме у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі.

Оскільки рішенням суду від 03.08.2024 у справі № 600/3252/24-а, яке набрало законної сили, скасовано постанову про накладення штрафу на боржника від 15.07.2024 в рамках виконавчого провадження № 73862890, то відповідно відсутні підстави для винесення оскаржуваної постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі.

На переконання суду, у виконавця не було підстав для накладення штрафу у подвійному розмірі, оскільки не було повторного невиконання рішення боржником без поважних причин.

На переконання суду, оскаржувана постанова є передчасною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 78 КАС України врегульовано підстави звільнення від доказування. Так, ч. 4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч. 4 ст. 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом ч. 4 ст. 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас, передбачене ч. 4 ст. 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами ст. 90 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 р. № 6-327цс15, а також у постановах Верховного Суду від 28.04.2018 р. у справі № 825/705/17, від 06.03.2019 р. у справі № 813/4924/13-а, від 05.09.2019 р. у справі № 2340/3396/18 та від 06.09.2019 р.

Беручи до уваги наведену норму процесуального права та встановлені по справі обставини, суд вважає, що рішення від 03.08.2024 у справі № 600/3252/24-а, яке набрало законної сили, є преюдиційним для справи, яка розглядається.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обгрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладено, суд вважає, що оскаржувану постанову прийнято відповідачем без урахуванням всіх обставин, що мають значення для її прийняття.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач під час судового розгляду справи, довів належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, натомість відповідач, як суб`єкт владних повноважень, відзив до суду не подав, не довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість прийнятого ним рішення (оскаржуваної постанови).

Відповідно до ст. 159 ч. 4 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

На підставі цієї норми, суд розцінює неподання відповідачем відзиву, як визнання ним позову.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи відсутність понесених судових витрат позивачем - суб`єктом владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, суд приходить до висновку, що судові витрати не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 14, 77, 139, 243-246, 255, 293 та 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 02.08.2024 ВП № 73862890 в розмірі 10200,00 грн.

Згідно ст. 272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до ст. ст. 287, 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд. 176, );

відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Чернівці, вул. Целана, буд. 11, ).

Суддя В.К. Левицький