Справа № 440/1562/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/1562/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миргородської міської ради в особі Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправними дії Виконавчого комітету Миргородської міської ради в особі Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю щодо відмови Повідомленням №А237238260; реєстраційний номер: ВР01:6115-9442-5401-5478 ОСОБА_1 у наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки з кадастровим номером :50:067:0022 за заявою від 13.12.2023р. в частині невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Миргородської міської ради в особі Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю (далі також відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером :50:067:0022, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

13 грудня 2023 року позивач через Центр надання адміністративних послуг Миргородської міської ради звернувся до Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Миргородської міської ради із заявою про видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки, додавши необхідні документи. Повідомленням відповідача від 26.12.2023 №А237238260 позивачу було відмовлено у видачі будівельного паспорта на підставі п. 2.4. Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 103 від 05.07.2011. В обгрунтування відмови вказано на невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Неподання повного пакета документів, визначених п.2.1. або 2.2 розділу Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки - схема намірів забудови земельної ділянки не містить інформації щодо відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд.

Позивач вважав, що оскаржувана відмова у видачі будівельного паспорта з мотивів невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств державним будівельним нормам, стандартам і правилам є протиправною та прийнята відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України.

Відповідач проти позову заперечував.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову повністю, та зазначав, що земельна ділянка з кадастровим номером :50:067:0022 на дату затвердження вищезазначеної містобудівної документації (28.03.2014 р.) була сформована, як об`єкт цивільних прав 10.11.2006 року, про що свідчить наданий позивачем договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.11.2017 року, знаходилась у приватній власності та мала цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В період громадських слухань щодо врахування інтересів громадськості під час розроблення проектів містобудівної документації (з 20.02.2013 р. по 11.04.2013 р. та з 08.08.2013 р. по 06.09.2013 р.), у визначені розпорядженнями міського голови від 19.02.2013р. № 21-р, від 22.03.2013 р. № 27-р та від 12.08.2013 р. № 48-р терміни, пропозиції та зауваження від попереднього власника вищезазначеної земельної ділянки не надходили, про наміри забудови цих ділянок згідно з цільовим призначенням не заявлялось, про що свідчать відповідні протоколи.

У відповідності до затвердженого рішенням сорок другої сесії Миргородської міської ради шостого скликання від 28.03.2014 р. № 10 "Про затвердження містобудівної документації "Генеральний план міста Миргорода Полтавської області" та "План зонування території міста Миргорода" плану зонування земельна ділянка з кадастровим номером :50:067:0022, знаходиться у зоні розміщення об`єктів 5 класу санітарної класифікації КС-5, режим якої потребує санітарно захисної зони в 50 м. Ця санітарно захисна зона підприємств ІV-V класу шкідливості сформована територіями, на яких станом на сьогодні розміщуються адміністративні, виробничі та складські будівлі і споруди КП "Тепловодсервіс", Миргородського управління експлуатації газорозподільної системи АТ "Оператора газорозподільної системи "Полтавагаз", ТОВ "Полтавагаз збут", КП "Спецкомунтранс". Згідно п. 5.10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 р. (в редакції зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я від 18.05.2018 р. № 952) розміщення житлових будинків з придомовими територіями у санітарно захисних зонах не допускається. На підставі до п. 6 розділу V Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" власники земельних ділянок мали право до 1 січня 2015 року заявити про наміри забудови цих ділянок, отримавши містобудівні умови і обмеження та будівельні паспорти у відповідності до цільового призначення земельних ділянок, чого вчасно не було зроблено попереднім власником земельної ділянки з кадастровим номером :50:067:0022, яка розташована за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Зелена. Позивачем не надано, а відповідач підтверджує відсутність надходження таких заяв від попередніх власників на адресу міської ради у вище вказаний період.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :50:067:0022; цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0838 га, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.11.2017, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2017.

13 грудня 2023 року позивач через Центр надання адміністративних послуг Миргородської міської ради звернувся до Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Миргородської міської ради із заявою про видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки з кадастровим номером :50:067:0022 за адресою АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду заяви відповідач повідомленням від 26.12.2023 А237238260 відмовив у наданні будівельного паспорта на підставі:

-пункту 2.4 Порядку №103 від 05.07.2011: невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам;

-пункту 2.1. або 2.2. розділу 2 Порядку №103 від 05.07.2011: неподання повного пакету документів, визначених вказаними пунктами.

В обґрунтування підстав відмови відповідач також зазначив, що з приводу першого пункту земельна ділянка знаходиться в зоні КС-5 зона розміщення об`єктів 5 класу санітарної класифікації та має планувальні обмеження санітарно-захисної зони підприємств 4-5 класу шкідливості. На обгрунтування підстави для другого пункту, відповідач зазначив, що схема намірів забудови земельної ділянки не містить інформації щодо відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд.

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у видачі будівельного паспорта з мотивів невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам території, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств державним будівельним нормам, стандартам і правилам, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Норми права, які підлягають застосуванню

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно із пунктами 1, 7, 9 частини першої статті 1 Закону №3038-VI, будівництво - нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; план зонування території (зонінг) - документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон.

Частиною другою статті 5 Закону № 3038-VI передбачено, що вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №3038-VI, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст.16 Закону №3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові і тематичні геопросторові дані.

Порядок обміну інформацією між містобудівним кадастром та Державним земельним кадастром встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.5 ст.16 Закону №3038-VI обмеження у використанні земель (територій), визначені комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади, генеральним планом населеного пункту, детальним планом території, підлягають внесенню до містобудівного кадастру, а також Державного земельного кадастру в порядку, встановленому Законом України "Про Державний земельний кадастр».

Генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Обов`язковою складовою генерального плану населеного пункту є план зонування території цього населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. (ч.ч.1, 2, 3 ст.17 Закону №3038-VI)

Частинами 1, 2, 3 статті 18 Закону №3038-VI визначено, що план зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон. До затвердження генерального плану населеного пункту в межах території територіальної громади, щодо якої затверджено комплексний план (якщо обов`язковість розроблення генерального плану населеного пункту визначена рішенням про затвердження комплексного плану), межі функціональних зон та функціональне призначення територій у такому населеному пункті визначаються комплексним планом.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Зонування території здійснюється з дотриманням вимог установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону №3038-VI режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється містобудівною документацією на місцевому рівні.

Згідно частин 1, 2, 4 статті 26 Закону №3038-VI, забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Статтею 27 Закону №3038-VI передбачено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об`єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі будівельного паспорта визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 05.07.2011 №103 затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, який призначений для використання уповноваженими органами містобудування та архітектури та іншими суб`єктами містобудування при вирішенні питань забудови присадибних, дачних і садових земельних ділянок (пункт 1.1).

Згідно із пунктом 1.2 цього Порядку, будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Розроблення будівельного паспорта здійснюється відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні. (п.1.4. Порядку №103)

Відповідно до положень 2.1 Порядку №103 видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Пунктом 2.3 Порядку №103 визначено, що уповноважений орган з питань містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, будівельним нормам і правилам.

Поряд з цим, згідно п.2.4 Порядку №103 пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, будівельним нормам і правилам; подання замовником заяви в довільній формі про відмову від отримання будівельного паспорта.

Висновки щодо правозастосування

З наведених норм права слідує, що реалізація права на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог, зокрема, містобудівної документації на місцевому рівні. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. План зонування території належить до одного із визначених законом видів містобудівної документації і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон. Відповідно вирішення уповноваженим органом питання щодо видачі будівельного паспорта повинно здійснюватися з врахуванням встановлених на місцевому рівні умов та обмежень використання території для містобудівних потреб.

Відповідач вказував, що відмова у наданні будівельного паспорта відбулася через потрапляння земельної ділянки кадастровий номер :50:067:0022 в зону КС-5. Відповідно до витягу з Плану зонування території міста Миргород, Зона КС-5 - зона розміщення об`єктів 5 класу санітарної класифікації (санітарно-захисна зона 50 м). За висновками відповідача, оскільки належна позивачу земельна ділянка кадастровий номер :50:067:0022, на якій він має намір здійснити будівництво житлового будинку та господарської будівлі, згідно з Планом зонування розташована у територіальній зоні КС-5 (зона розміщення об`єктів 5 класу санітарної класифікації), то розміщення і будівництво житлового будинку та господарської будівлі на ній неможливі.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року №173 затверджено Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів, які є обов`язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами-громадянами інших держав. За їх змістом, при вирішенні питань планування та забудови населених пунктів необхідно керуватися вимогами діючих будівельних норм і правил та інших інструктивно-методичних документів, узгоджених з Міністерством охорони здоров`я України, що використовуються для вказаних цілей.

Відповідно до п.14.2.5 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» у межах санітарно-захисних зон розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається.

При цьому, як вже зазначалось вище, придбана позивачем у власність земельна ділянка за своїм цільовим призначенням віднесена до земель житлової та громадської забудови.

У той же час частиною 2 статті 24 Закону №3038-VІ встановлено, що зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення обмежень у використанні земель, а також припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій, а також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, встановлення яких є можливим у межах такої зони.

Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Також, за правилами пункту «а» частини першої статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.

Стаття 1 Закону України від 22.05.2003 №858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV) містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким є допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Згідно із ч.1, 3 ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії земель: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Частиною 1 статі 20 ЗК України передбачено, що при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.20 ЗК України, категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.

Судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :50:067:0022, відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, вид цільового призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), власником є ОСОБА_1 .

Отже, земельна ділянка позивача за цільовим призначенням визначена саме для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно із положеннями статті 38 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Оскільки земельна ділянка, яка належить позивачу на праві власності, за цільовим призначенням відноситься до земель житлової та громадської забудови, така земельна ділянка може використовуватись для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Також, суд зазначає, що стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із статями 316 - 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та вправі вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно із статтею 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що обов`язковими ознаками права власності на землю є володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою відповідно до закону і використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Право власника на забудову на своїй земельній ділянці здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил.

Отже, положення Закону №3038-VI, Цивільного кодексу України, відповідно до яких забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства, а власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, мають переважне значення над містобудівною документацією місцевого рівня.

Такий же правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 09.02.2023 у справі №1540/3905/18, від 04.07.2023 року у справі №280/12008/21.

Окремо суд наголошує на правилі, встановленому частиною 2 статті 24 Закону №3038-VІ: зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення обмежень у використанні земель, а також припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій, а також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, встановлення яких є можливим у межах такої зони.

В обставинах цієї справи цільове призначення земельної ділянки було визначено у 2006 році. Зонування територій міста Миргород вчинене у 2014 році. Отже вищевикладена норма Закону №3038-VІ застосовна у даному разі і з цього слідує висновок про те, що зміна зонування територій міста не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки. Тому позивач вправі її використовувати за цільовим призначенням та здійснювати житлове будівництво, а відповідно, має право на отримання запитуваного у відповідача будівельного паспорту.

Таким чином, враховуючи, що наміри позивача по забудові належної йому земельної ділянки відповідають її цільовому призначенню, відмова Виконавчого комітету Миргородської міської ради в особі Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю в Повідомленні про відмову в надані будівельного паспорта в частині невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам - є неправомірною.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У своєму позові ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі йому будівельного паспорту.

Але з точки зору адміністративної процедури відповідачем в обставинах цієї справи не вчинено юридично значущу дію, а прийнято рішення про відмову у видачі будівельного паспорту, оформлене повідомленням №А237238260 від 26.12.2023 року.

Тому належним способом захисту позивача є визнання цього рішення протиправним та його скасування.

Враховуючи викладене, суд з метою повного захисту прав позивача, вважає за необхідне відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати Повідомлення №А237238260 від 26.12.2023 року Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Миргородської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки з кадастровим номером :50:067:0022.

Позивач, формулюючи позовні вимоги, також не визначив форми захисту свого порушеного права. Тому суд, знову ж таки керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, виходячи за межі позовних вимог, маючи метою кінцеве вирішення спору, самостійно застосовує засоби захисту порушеного права. Таким чином, суд вважає доцільним зобов`язати Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Миргородської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 грудня 2023 року про видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Миргородської міської ради в особі Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

В позовній заяві позивач зазначив, що розмір судових витрат на правову допомогу складає 5000,00 грн, до суду разом з позовною заявою було подано лише копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер про надання правової допомоги, жодних інших підтверджуючих документів про надання правової допомоги до суду не було надано. Тому у її стягненні суд відмовляє.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Миргородської міської ради в особі Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю (вул. Сорочинська, 53, м. Миргород, Полтавська область, 37600, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати Повідомлення №А237238260 від 26.12.2023 року Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Миргородської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки з кадастровим номером :50:067:0022.

Зобов`язати Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Миргородської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 грудня 2023 року про видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Миргородської міської ради в особі Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков