Справа № 280/7364/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/7364/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року (суддя Сіпака А.В.)

у справі №280/7364/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати висновки дисциплінарного та службового розслідування проведеного відповідачем на підставі наказу №853 від 15.07.2024 безпідставними та протиправними;

- стягнути з відповідача недоплачену компенсацію за невикористані позивачем відпустки з 2020 року по липень 2024 року включно в загальній сумі 131 539, 68 грн.;

- стягнути з відповідача недовиплачену суму заробітної плати за липень 2024 року в сумі 51 465 грн. 59 коп.

- стягнути з відповідача за роботу у вихідний день - 4 312,3 грн.;

- визнати незаконним та скасувати наказ №504 о/с від 20 липня 2024 року Головного управління Національної поліції в Запорізькій області;

- визнати незаконним та скасувати наказ №1177 від 19 липня 2024 року Головного управління Національної поліції в Запорізькій області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності сержанта поліції ОСОБА_1 »;

- поновити громадянку України ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ), сержанта поліції, на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності на воді Запорізького районного управління поліції з окладом згідно штатного розкладу в сумі, не нижчій, ніж була на момент звільнення, з подальшою індексацію згідно законодавства України, бойовими і преміальними виплатами, додатковими надбавками передбаченими положеннями відповідача;

- стягнути з відповідача за вимушений прогул позивача (з моменту безпідставного звільнення по день розгляду позову, і прийняття рішення у справі) суму з розрахунку середньоденного грошового забезпечення в розмірі 2071,74 грн. в день до моменту постановлення рішення у справі.

Позивачкою до суду подано заяву про забезпечення позову, у якій просила суд в порядку забезпечення позову заборонити відповідачу до вирішення цієї справи по суті та набрання рішенням законної сили скорочувати, ліквідовувати, скасовувати посаду, яку позивачка займала, а також заборонити відповідачу приймати або переводити на цю посаду будь - яку іншу людину.

Заява мотивована тим, що призначення відповідачем іншої людини на посаду, яку позивачка займала до подачі позову і щодо якої заявлено вимогу про поновлення на посаді, очевидно призведе до неможливості або утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову судом як і перевід іншої особи на таку посаду або скорочення чи ліквідацію посади.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року у задоволені заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 14 серпня 2024 року позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та винести нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Позивачка наполягає на тому, що без вжиття заходів забезпечення позову відповідач призначить на посаду позивачки іншу особу, що в свою чергу призведе до ускладнення виконання рішення суду по суті в частині поновлення позивачки на посаді.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції правомірно відмовив позивачці у задоволені заяви про забезпеченні позову, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах. Відповідач вважає, що позивачкою не наведено аргументованих доводів на підтвердження того, чому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, виходячи з предмету позову. Звертає увагу, якщо на посаді, на якій необхідно поновити працівника за рішенням суду, вже працює інший працівник, то цей інший працівник підлягає звільненню на підставі п.6 ч.1 ст.40 КЗпП.

Позивачка подала до суду апеляційної інстанції відповідь на відзив, в якому не погоджується з мотивацією відповідача, вказує, що нею чітко зазначено, чому слід забезпечити позов у визначений позивачкою спосіб, вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про необґрунтованість і не співмірність вимог позивачки.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За правилами ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).

Згідно з положеннями ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).

За правилами ст. 152 КАС України відповідні підстави і необхідність забезпечення позову, повинні бути зазначені та обґрунтовані у заяві про забезпечення позову.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Суд має також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

При цьому заходи забезпечення мають бути співмірними з позовними вимогами, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Як правильно зазначено судом першої інстанції, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

В даному випадку за наслідками оцінки наведених позивачкою доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, судом з`ясовано, що позивачка, обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, зазначила лише про очевидну неможливість або утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову судом, оскільки це може бути пов`язано з призначенням відповідачем іншої людини на посаду, яку займала позивачка до виникнення співних правовідносин, скороченням посади або її ліквідації.

З приводу такого обґрунтування суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що позивачкою не наведено аргументованих доводів на підтвердження того, чому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, виходячи з предмету позову.

Сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке стосується прав та інтересів позивачки і яке є предметом оскарження у цій справі, не може свідчити про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні, зазначені позивачкою, дії може істотно ускладнити виконання рішення суду (у випадку задоволення позову), враховуючи законодавчо визначений порядок виконання рішення суду про поновлення на посаді незаконно звільненого працівника, який (порядок) передбачає безумовне та негайне виконання такого рішення суду незалежно від вчинених суб`єктом владних повноважень як роботодавцем дій та/або прийнятих ним рішень стосовно посади, з якої працівника було незаконно звільнено.

Таким чином, позивачем не доведено існування реальної можливості завдання шкоди його правам, свободам та інтересам позивачки внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову або того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або унеможливить ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав/інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в усіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстави для скасування ухвали від 24 квітня 2024 року відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року у справі №280/7364/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко