Справа № 380/8539/24
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 рокусправа № 380/8539/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Гулкевич І.З., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить : стягнути кошти в сумі 26442,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що із дня закінчення лікування з 11.01.2024 по день складання позовної заяви старший сержант ОСОБА_1 знаходиться поза межами військової частини НОМЕР_1 без законних на те підстав, оскільки не надав жодних підтверджуючих документів про перебування на лікуванні, тобто вчинив самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби. Відповідно за час незаконної відсутності поза межами військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_1 отримав грошове забезпечення в сумі 26442,33 грн, на яке він не мав права. Службовим розслідуванням вини службових осіб Військової частини НОМЕР_1 у зазначеній безпідставній переплаті ОСОБА_1 грошових коштів не встановлено. Причинами переплати старшому сержанту ОСОБА_1 грошового забезпечення є особиста недобросовісність останнього, тому позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою від 15.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.11.2023 №328 старший сержант ОСОБА_1 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення та призначений сапером інженерно-саперного взводу 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.12.2023 №372 старший сержант ОСОБА_1 вибув на лікування до КНП Чуднівська лікарня.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.02.2024 №63 старший сержант ОСОБА_1 , станом на 29.02.2024 не надав жодних підтверджуючих документів про перебування на стаціонарному лікуванні.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.02.2024 №601 було призначено службове розслідування за фактом відсутності на військовій службі без поважних причин старшого сержанта ОСОБА_1 .

В ході службового розслідування встановлено, що старший сержант ОСОБА_1 27.12.2023 вибув на лікування до КНП Чуднівська лікарня, на якому перебував по 10.01.2024.

В ході службового розслідування встановлено, що з 11.01.2024 старший сержант ОСОБА_1 знаходиться поза межами військової частини НОМЕР_1 без законних на те підстав, оскільки не надав жодних підтверджуючих документів про перебування на лікуванні, тобто вчинив самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби.

За час незаконної відсутності, поза межами військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 отримав грошове забезпечення в розмірі 26442,33 грн.

На підставі службового розслідування, було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.03.2024 №557/НОД.

Військовою частиною НОМЕР_1 направлено повідомлення про вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України старшим сержантом ОСОБА_1 від 12.04.2024 №1772/4887 до Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава.

Службовим розслідування вини посадових осіб військової частини НОМЕР_1 у безпідставній переплаті не встановлено.

ОСОБА_1 за період січень 2024 року виплачено грошове забезпечення в сумі 26442,33 грн., що підтверджується довідкою начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не повернув позивачу переплату грошового забезпечення в сумі 26442,33 грн., останній звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-XII).

Приписами ч.1 ст. 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 4 ст.2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ст.1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до позиції Верховного Суду висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

З аналізу ст. ст. 1212, 1215 Цивільного кодексу України та вказаної правової позиції Верховного Суду свідчить про те, що у разі виплати особі без необхідності чи без правової підстави грошової допомоги або якщо відпала підстава для такої виплати, то платнику ці кошти поверненню не підлягають, крім випадків наявності рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, законодавство передбачає виключні випадки поверненню набутих особою платежів, у тому числі, заробітної плати та/або грошового забезпечення, а однією із них є те, що ця виплата є результатом недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі старший за службовим становищем командир (начальник) не рідше одного разу на квартал перевіряє законність і обґрунтованість притягнення осіб до матеріальної відповідальності та розмір сум, які підлягають стягненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано;

Згідно із ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Під час розгляду справи судом встановлено, що заявлені до стягнення кошти є грошовим забезпечення відповідача за період січень 2024 року, що підтверджується довідкою начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 .

За вказаний проміжок часу відповідач не виконував обов`язків військової служби та не повідомив безпосереднього командира про своє місцезнаходження, тому суд дійшов висновку, що грошові кошти в розмірі 26442,33 грн. виплачені позивачу без достатньої правової підстави та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ч. 2 ст. 139 КАС при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати позивача по сплаті судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь військової частини НОМЕР_1 , ( ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) безпідставно набуті ним грошові кошти в сумі 26442,33 грн. під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна