Справа № 520/18917/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

01 жовтня 2024 року справа № 520/18917/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Рідзель О.А., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2024 у Черкаський окружний адміністративний з Харківського окружного адміністративного суду за територіальною підсудністю надійшла справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 гривень на місяць, передбаченої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за період перебування останнього на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово - лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 01.06.2023 по 30.06.2023 та з 01.09.2023 по 27.09.2023 включно;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень на місяць, передбачену п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період перебування останнього на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (в тому числі закордонних) за висновком (постановою) військово - лікарської (лікарсько - експертної, медичної) комісії за період з 01.06.2023 по 30.06.2023 та з 01.09.2023 по 27.09.2023 включно, з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплати позивачу компенсацію втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 гривень на місяць, передбачену п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за період перебування останнього на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (в тому числі закордонних) за висновком (постановою) військово - лікарської (лікарсько - експертної, медичної) комісії за період з 01.06.2023 по 30.06.2023 та з 01.09.2023 по 27.09.2023 по день її фактичної виплати - відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Оскільки ухвалою від 17.07.2024 Харківський окружний адміністративний суд відкрив спрощене провадження справі, суд ухвалою від 23.09.2024 прийняв справу до свого провадження.

Ухвалою від 23.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк 5 днів з дня вручення копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті недоліки шляхом надання суду доказів сплати судового збору та заяви про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

27.09.2024 позивач подав суду доказ сплати судового збору та заяву про поновлення строку звернення в суд.

Зазначено, що після внесення Законом №2352-IX змін у ч.2 ст.233 о КЗпП України встановлено строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні). При цьому обчислюється такий строк з моменту одержання письмового повідомлення про розмір нарахованих сум.

В період звільнення Позивача з військової служби йому не були пред`явлені фінансові документи із розбивкою по складових видах, нарахованого йому грошового забезпечення, з якого він би міг дізнатись про ненарахування йому додаткової винагороди за період лікування.

Так, Позивач отримав письмове повідомлення, про розмір нарахованого йому грошового забезпечення із розбивкою по складових видах, лише 08.04.2024 у відповіді Відповідача, оформленої супровідним листом від 31.03.2024 року №4194.

При цьому позов поданий до суду 05.07.2024 тобто в межах тримісячного терміну з дня одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Відтак, позивач стверджує, що позов подано позов в межах тримісячного строку з моменту одержання письмового повідомлення про розмір нарахованих сум.

Крім того, Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 дійшов висновку про поширення дії ст. 233 КЗпП України, у редакції від 19.07.2022, тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Вирішуючи вищевказану заяву та питання продовження розгляду справи, суд зазначає таке.

На підставі п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції до 19.07.2022) було визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни до ч.2 ст.233 КЗпП України та викладено її у такій редакції: Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)..

Таким чином, у даній правовій ситуації перебіг тримісячного строку звернення до суду, установленого ч.2 ст.233 КЗпП України, має обчислюватись з моменту набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, тобто з 19.07.2022.

Отже, з 19.07.2022 законодавцем змінено правове регулювання строку звернення з позовом до суду у справах про стягнення належних працівникові сум, зокрема, й заробітної плати, а саме: встановлено тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Суд зазначає, що позивач просить здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 01.06.2023 по 30.06.2023 та з 01.09.2023 по 27.09.2023.

Однак, позивач звільнений зі служби наказом від 24.11.2023.

Разом з тим, позов поданий в суд 05.07.2024, тобто з пропуском встановленого ст.233 КЗпП України (у редакції з 19.07.2022) строку звернення в суд.

Отже, на переконання суду, позивач пропустив строк звернення в суд з цим позовом.

Суд також враховує висновки Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2023 року у справі №160/5468/23, в якій зазначив, що до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (рішення від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 13.05.1997 № 1-зп, від 05.04.2001 № 3-рп/2001), Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 (адміністративне провадження № Пз/990/4/22) дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України (у редакції Закону № 2352-IX) тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

З огляду на вказане, Верховний Суд вказав, що право позивача на звернення до суду, відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022), не обмежене будь-яким строком у разі виключення позивача зі списків особового складу до 19.07.2022 (внесення змін у ст.233 КЗпП України).

Оскільки позивач звільнений зі служби наказом від 24.11.2023, на нього безумовно поширюються вимоги ст.233 КЗпП України у редакції від 19.07.2022, яка передбачає тримісячний строк звернення в суд з позовом з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Тому суд вважає необґрунтованими посилання позивача на висновки Верховного Суду у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22, оскільки Верховний Суд зазначив про поширення дії ст.233 КЗпП України, у редакції від 19.07.2022, тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Стосовно доводів клопотання, що позивач отримав письмове повідомлення, про розмір нарахованого йому грошового забезпечення із розбивкою по складових видах, лише 08.04.2024 у відповіді відповідача, оформленої супровідним листом від 31.03.2024 №4194, суд зазначає таке.

Як зазначено вище, позивач звільнений з військової служби наказом від 24.11.2023.

Суд зазначає, що відповідно до п.11 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України 22 травня 2017 року №280 (далі Правила №280), Грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні, зокрема, у випадках звільнення зі служби з виключенням зі списків особового складу військової частини.

На підставі п.11.2 Правил №280 на грошовому атестаті зазначаються:

у пункті 1 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) розмір окладу за військовим званням і виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено (у цьому та наступних пунктах грошового атестата назва місяця записується словом);

у пункті 2 тарифний розряд за останньою займаною посадою, розмір посадового окладу та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено;

у пункті 3 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - розмір надбавки за вислугу років та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено. Також записується вислуга років для отримання надбавки за вислугу років (у тому числі з пільговою вислугою) і зазначається станом на 01 число місяця, наступного за місяцем видачі грошового атестата. Наприклад: Обчислена на 01 січня 2019 року вислуга років становить: немає років немає місяців та сім днів або: Обчислена на 01 січня 2019 року вислуга років становить: сім років сім місяців сім днів з пільговою вислугою: дев`ять років дев`ять місяців дев`ять днів. Записи про обчислення вислуги років на пільгових умовах здійснюються військовослужбовцям, які мають право на таку вислугу років;

у пункті 4 (підпункти 4.1 - 4.7) - виплачені щомісячні додаткові види грошового забезпечення; назва виплати, яку отримував військовослужбовець за час виконання обов`язків за посадою, їх розмір та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено;

у пункті 5 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) (підпункти 5.1 - 5.3) - виплачені одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З урахуванням викладеного, позивач при звільненні зі служби отримав грошовий атестат.

Отже, позивач, отримавши грошовий атестат, був обізнаний з розміром його грошового забезпечення.

Крім того, грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові грошового забезпечення, його обрахунок, та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий розрахунок складових.

Отже, з дня отримання виплати, працівник (службовець) вважається таким, що повинен дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових грошового забезпечення звернулась до роботодавця із заявою про надання відповідної інформації.

З огляду на наведені вище висновки, суд дійшов висновку, що отримання листа від 31.03.2024 №4194 та розрахунків грошового забезпечення не може змінювати момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, з якого він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата прямо не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Тому суд дійшов висновку, що заява позивача від 27.09.2024 про поновлення строку звернення в суд є необґрунтованою.

Відповідно до ч.15 ст. 171 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Також, відповідно до п.7 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Одночасно суддя звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч.4 ст.240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.2-20, 122, 123, 160-161, 171, 240-246, 256, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 від 27.09.2024 (вх. від 27.09.2024 №45790/24) про поновлення строку звернення в суд.

2. Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

3. Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не є перешкодою для повторного звернення з нею після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

4. Копію ухвали направити позивачу.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ