Справа № 240/28729/23
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/28729/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.09.2023 про відмову в переведенні на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», зарахувати до стажу державної служби період роботи з 13.06.1990 по 29.08.2016 в органах державної податкової служби, здійснити нарахування та виплату пенсії в розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на серпень 2023 року від 22.08.2023 №56 та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за липень 2023 року від 22.08.2023 №57, виданих Головним управлінням ДПС у Житомирській області з дати звернення з відповідною заявою, з 30.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачем протиправно відмовлено йому у переведенні на пенсію державного службовця з підстав неперебування на посаді державної служби станом на 01.05.2016 та відсутності необхідного стажу на державній службі станом на вказану дату. Наголошує, що має право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", а тому прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії на підставі вказаного Закону є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

30.10.2023 відповідач надіслав відзив на позовну заяву вх. №72422/23, в якому просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву зазначає, що оскільки періоди роботи позивача в державній податковій інспекції не можуть бути зараховані до стажу державної служби, то у позивача для переходу на пенсію державного службовця за віком відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до державної служби.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач з 03.11.2022 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Головним управлінням ДПС у Житомирській області позивачу надано довідку від 22.08.2023 №56 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, а також довідку від 22.08.2023 №57 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) в яких зазначено, що ОСОБА_1 працювала в Володарсько-Волинському відділенні Коростенської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб та їй було присвоєно 7 ранг державного службовця, і стаж державної служби складає 26 років 02 місяці 17 днів (а.с.34-35).

30.08.2023 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою та додатково наданими документами в якій просила призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VІІІ) (а.с.14-16).

05.09.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянуто заяву ОСОБА_1 від 30.08.2023 та відмовлено у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом №1058-IV, на пенсію за віком, передбачену Законом №889-VІІІ (а.с.18-19).

Підставою для такої відмови слугувало те, що відповідач відмовив у переведенні на пенсію за Законом України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Оскільки, станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не займає посаду, віднесену до відповідних посад державних службовців, та її стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби становить менше 20 років. Також ГУ ПФУ в Житомирській області зазначило, що згідно зі ст.25 Закону №3723-ХІІ визначено сім категорій посад державних службовців, в залежності від яких, встановлювались ранги державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Пунктом 344.1 статті 344 розділу XII-1 Податкового кодексу України статтею 90, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI Закону №889-VIII, статтю 25 Закону №3723-ХІІ, Закону України від 04.12.1990 №509-XII «Про державну податкову службу в Україні», яким передбачено, що Рада Міністрів Української РСР встановлює для працівників державних податкових інспекції персональні звання.

Тому, періоди роботи працівників/службових осіб державних податкових адміністрацій (інспекцій), посадових осіб державної податкової служби/органів доходів і зборів на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Про вказане рішення позивача було повідомлено листом від 13.09.2023 №0600-0219-8/96049 (а.с.17).

Позивач вважає таку відмову протиправною, тому звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом ч.1 ст.9, ч.1 ст.10 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку із втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з абзацом третім ч.1 ст.26 Закону №1058-IV право на пенсію за віком мають жінки за наявності відповідного страхового стажу після досягнення ними 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Разом з тим, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, з аналізу наведених вище правових норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17.

Позивач, на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" досягла передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV" віку 60 років 9 місяців.

Разом з тим, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", у зв`язку з недостатністю 20-річного стажу.

Заперечуючи проти позову, відповідач вважає, що періоди роботи позивача в державних податкових інспекціях (адміністраціях), не можуть бути зараховані до стажу державної служби.

Суд не погоджується з такими доводами, з огляду на таке.

Як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_1 позивача зазначено наступні відомості про роботу:

з 13.06.1990 по 25.11.1996 - старший державний податковий інспектор відділу податків з госпорганів; начальник відділу оподаткування доходів громадян майна та держмита; начальник відділу податків з фізичних осіб управління податків та зборів; головний державний податковий інспектор відділу непрямих податків, ресурсних і неподаткових платежів; головний державний податковий інспектор відділу податків і зборів з юридичних осіб державної податкової інспекції по Володарсько-Волинському району;

з 26.11.1996 по 31.03.1998 - старший державний податковий інспектор відділу справляння податків з юридичних осіб державної податкової адміністрації у Володарсько-Волинському районі;

з 01.04.1998 по 31.08.1998 - головний державний податковий ревізор-інспектор сектору ресурсних та неподаткових платежів, місцевих податків і зборів державної податкової інспекції у Володарсько-Волинському районі;

з 01.09.1998 по 06.03.2012 - головний державний податковий ревізор-інспектор сектору ресурсних та неподаткових платежів; старший державний податковий ревізор-інспектор сектору ресурсних та неподаткових платежів місцевих податків і зборів; старший державний податковий інспектор відділу оподаткування юридичних осіб групи місцевих, ресурсних (рентних) і неподаткових платежів; старший державний податковий інспектор відділу оподаткування юридичних осіб; старший державний податковий інспектор відділу податку на прибуток та інших податків і зборів (обов`язкових платежів); старший державний податковий інспектор відділу оподаткування юридичних осіб; головний державний податковий інспектор відділу оподаткування юридичних осіб Володарсько-Волинської міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області;

з 07.03.2012 по 26.06.2013 - головний державний податковий інспектор відділу оподаткування юридичних осіб Володарсько-Волинської міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області ДПС;

з 27.06.2013 по 05.05.2015 - головний державний інспектор відділу оподаткування та контролю об`єктів і операцій; начальник відділу погашення заборгованостей Володарсько-Волинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндохолів у Житомирській області;

з 06.05.2015 по 27.04.2016 - головний державний ревізор-інспектор з питань контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів; головний державний ревізор-інспектор з питань контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Володарсько-Волинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області;

з 28.04.2016 по 29.08.2016 - головний державний ревізор-інспектор сектору податків і зборів з фізичних осіб Володарсько-Волинського відділення Коростенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області (а.с.20-30).

18.07.1994 ОСОБА_1 прийняла Присягу державного службовця та під час роботи їй присвоювались спеціальні звання та ранги.

Таким чином сукупний стаж державної служби позивача становить 26 років 02 місяці 17 днів (а.с.31-33), а загальний трудовий стаж складає 41 рік 04 місяці 14 днів.

Також, вказані записи містяться у трудовій книжці, що є основним доказом підтвердження відповідного стажу для призначення пенсії.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з частиною 18 статті 37 Закону №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Абзацами другим та третім пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон №509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Посадовою особою органу державної податкової служби, за правилами частини першої статті 15 Закону №509-XII, може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини 1, 4 статті 15 цього Закону).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам статей 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону №509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймали посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержували заробітну плату за рахунок державного бюджету, - мають право на зарахування періодів такої роботи до стажу державної служби.

Відповідно до п.343.1 - 343.2 ст.343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

Абзацами 1, 2 пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №465/7218/16а та постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а, зокрема, колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу".

Виходячи з наведеного слідує, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Отже, період державної служби в податкових органах у спеціальному званні зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Таким чином, доводи відповідача про те, що посадові особи контролюючих органів, яким присвоюються спеціальні звання, не належать до категорій посад державної служби, - є безпідставними.

Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

В контексті наведеного, суд відмічає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно записів у трудовій книжці, позивач працювала на посадах із спеціальними званнями (рангами) старшого державного податкового інспектора, головного державного податкового ревізора-інспектора та інших посадах, які відносяться до посад державного службовця, у період з 13.06.1990 по 29.08.2016.

Відповідно до записів у трудовій книжці, 18.07.1994 позивач прийняла Присягу державного службовця (на звороті а.с.22 запис у трудовій книжці №11). 01.03.1999 присвоєно персональне звання "Інспектор податкової служби I рангу" (а.с.25 запис у трудовій книжці №19). 27.06.2013 присвоєно 13 ранг державного службовця (а.с.28 запис у трудовій книжці №29). 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової та митної справи І рангу (а.с.28 запис у трудовій книжці №30). 28.04.2016 присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової та митної справи 1 рангу" (а.с.30 запис у трудовій книжці №37).

Враховуючи те, що позивач з 13.06.1990 по 29.08.2016 працювала в органах державної податкової служби, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), та те, що їй присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання за наслідками атестації у визначеному Законом України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-XII порядку, а також те, що вона одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і з отримуваної нею заробітної плати проводились відрахування підвищених розмірів відповідних (страхових, соціальних) внесків до спеціальних фондів державного бюджету, - то всі періоди такої роботи (служби) позивача підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Згідно даних трудової книжки та довідки ГУ ДПС у Житомирській області від 22.08.2023 №56 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця стаж державної служби позивача в органах податкової служби складає 26 років 02 місяці 17 днів (а.с.20-30, 34).

Стаття 1 Закону №3723-ХІІ визначала, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (частина 2 статті 2 Закону №3723-XII).

Порядком №283 (чинним до 01.05.2016, тобто у період роботи позивача в податкових органах) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Крім цього, згідно ч.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Зазначені обставини, на думку суду, вказують на безпідставність доводів відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах податкової служби не може бути зарахований, як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що займані позивачем посади у період роботи з 13.06.1990 по 29.08.2016 відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, входять до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

Таким чином, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016 - день набрання чинності Законом №889-VIII становив більше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Разом з тим, вирішуючи даний спір по суті, суд враховує те, що відповідачем у справі не ставиться під сумнів достовірність даних наведених в трудовій книжці позивача.

Оскільки на час набрання чинності Законом №889-VII, а саме станом на 01.05.2016 в силу перерахованих вище норм законодавства позивач працювала на посадах державної служби понад 20 років, а станом на день звернення до відповідача із заявою від 30.08.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" мав стаж державної служби понад 26 років та досягла необхідного пенсійного віку, відтак, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії державного службовця за віком згідно з ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно відмовило у переведенні ОСОБА_1 з 30.08.2023 з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", з огляду на що суд вважає за необхідне визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.09.2023 про відмову у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, як таке, що не відповідає критеріям, зазначеним у ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладені обставини справи, судом встановлено порушення відповідачем критеріїв, зазначених у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність відмови позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця за віком, а тому позов підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про переведення (призначення) з пенсії за віком на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону №3723-ХІІ, нарахування та виплати пенсії, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України наведено перелік рішень, які суд може прийняти у разі задоволення позову.

Із змісту вказаних норм видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, закріплені в ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України та протиправність відмови позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця за віком, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд у цій справі вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області призначити позивачу з 30.08.2023 пенсію за віком на підставі Закону №3723-ХІІ у розмірі 60% заробітку, який зазначений у довідках від 22.08.2023 №56 та №57, виданих Головним управлінням ДПС у Житомирській області здійснити виплату пенсії, із врахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 139, 143, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.09.2023 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 13.06.1990 по 29.08.2016 в органах державної податкової служби, та здійснити нарахування та виплату пенсії в розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на серпень 2023 року від 22.08.2023 №56 та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за липень 2023 року від 22.08.2023 №57, виданих Головним управлінням ДПС у Житомирській області з дати звернення з відповідною заявою, з 30.08.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 1073,60 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

03.10.24