Справа № 520/19400/24
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 р. № 520/19400/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.11.23 №0-2030-UA0094096 про визначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми податкового зобов`язання у вигляді податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.11.23 №0-2030-UA0094096 про визначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми податкового зобов`язання у вигляді податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік. На думку позивача, вказане податкове повідомлення-рішення незаконне та підлягає скасуванню, оскільки будівлі промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), в яких він здійснює господарську діяльність та які відповідно до правовстановлюючих документів, що враховують вимоги ДК 018-200, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник Відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на правомірність оскаржуваних рішень. Зазначив, що якщо будівля і віднесена до будівель промисловості згідно з правовстановлюючими документами, однак не використовується Позивачем у виробничому процесі промислових підприємств, це виключає в даному випадку можливість застосування положень підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Також, надав заяву про залишення позову без розгляду, посилаючись на порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він наполягає на безпідставності та необґрунтованості висновків контролюючого органу та наводить доводи аналогічні тим, що викладені в його позовній заяві.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований 17.04.1998 як суб`єкт господарювання - фізична особа підприємець в Єдиному державному реєстрі фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та громадських формувань за номером , із реєстрацію в податковому органі ГУ ДПС в Харківській області.

Згідно з витягом з реєстру платників єдиного податку основними видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є виробництво м`яса (КВЕД 10.11), виробництво м`ясних продуктів, ковбасних виробів та м`ясних напівфабрикатів (КВЕД 10.13), роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний) (КВЕД 47.89); оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами ( КВЕД 46.32); роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.22); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД 68.20); Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (КВЕД 52.29); роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11); неспеціалізована оптова торгівля (КВЕД 46.90), надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у (КВЕД 77.39); надання в оренду вантажних автомобілів (КВЕД 77.12).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлові будівлі загальною площею 3558,2 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ). Дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 15.08.2014 року. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 12.

Головним управлінням ДПС у Харківській області сформовано податкове повідомлення-рішення від 29.11.23. № 0-2030-UA0094096, відповідно до якого ОСОБА_1 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 Податкового Кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем Податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачений фіз.особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 за 2021 рік в сумі 256190, 40 грн.

Розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в оскарженому податковому повідомленні рішенні стосовно спірного об`єкту обчислений суб`єктом владних повноважень саме із використанням ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1.2% мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2021р. за 1 кв.м. нерухомості, Позивач не погоджується з використанням такої ставки податку, вважає протиправним оскаржуване рішення від 29.11.23. № 0-2030-UA0094096, у зв`язку з чим і звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Стосовно твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає, що ухвалою суду від 18.07.2024 при відкритті провадження по даній справі судом було задоволено клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення та поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду неповажними судом не встановлено, а тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України (далі за текстом Кодекс, ПКУ, ПК) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Головним управлінням ДПС у Харківській області сформовано податкове повідомлення-рішення від 29.11.23. № 0-2030-UA0094096, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фіз.особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2021 рік в сумі 256190, 40 грн.

Відповідно п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПКУ базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з п.п 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПКУ ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Судовим розглядом встановлено, що розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в оскарженому податковому повідомленні рішенні від 29.11.23. № 0-2030-UA0094096 за 2021 рік відповідачем стосовно об`єкту Позивача обчислений суб`єктом владних повноважень саме із використанням ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1.2% мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2021р. за 1 кв.м. нерухомості.

При віднесенні зазначених приміщень контролюючий орган обчислив базу оподаткування на підставі даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких відомостей щодо цільового призначення відсутні.

Так, згідно з підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом є 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції чинній до внесення змін Законом України № 3603-IX від 23.02.2024) визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній до внесення змін Законом України № 2600-IX від 20.09.2022) у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

Так, Міністерство економіки України наказом від 16 травня 2023 року №3573 затверджено і введено в дію Національний класифікатор будівель та споруд НК 018-2023, який розроблено на заміну ДК 018 2000 та гармонізовано з Класифікацією типів споруд Євростату (Classification of Types of Constructions СС, 1998). У НК 018:2023 здійснено адаптацію категорій до норм чинного законодавства у сфері містобудування.

Відповідно до національного класифікатора група 125 Промислові та складські будівлі клас 1251 Промислові будівлі, цей клас включає: -будівлі, що використовуються для промислового виробництва, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні тощо. Цей клас не включає:-резервуари, силоси та складські приміщення (1252); -будівлі сільськогосподарського призначення (1271); -комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи тощо), які не мають характеристик будівель (230).

Клас 1252 Резервуари, силоси та склади Цей клас включає:-резервуари та ємності;-резервуари для нафти та газу;-силоси для зерна, цементу та інших сухих продуктів;-холодильники та спеціальні склади. Цей клас включає також: -складські майданчики. Цей клас не включає:-сільськогосподарські силоси та складські будівлі, що використовуються для сільського господарства (1271); -водонапірні башти (2222);-нафтотермінали (2303).

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507. будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

Наказом Міністерства економіки України від 16 травня 2023 року № 3573 відповідно до частини п`ятої статті 259 Господарського кодексу України затверджено національний класифікатор НК 018:2023 Класифікатор будівель і споруд та одночасно скасовано національний класифікатор ДК 018 2000 Державний класифікатор будівель та споруд, затверджений наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507. Набув чинності зазначений наказ Мінекономіки з 01.01.2024.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником нежитлових будівель, які за вимогами ДК 018-2000 належить до групи 125 "Будівлі промислові та склади", що також підтверджується наявним в матеріалах справи висновком експерта №105 та відповідає нормам Національного класифікатора Національний класифікатор будівель та споруд НК 018-2023. Враховуючи, що на час прийняття спірного податкового повідомлення рішення був чинний ДК 018-2000, суд використовує його норми для визначення статусу нежитлового приміщення.

Будівлі, що використовуються або зареєстровані для декількох призначень повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення. Головне призначення повинно бути визначене таким чином: - обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі в складі повної загальної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання.

Так, з урахуванням того, що Державного класифікатор будівель та споруд НК 018-2000 є частиною чинного законодавства України та призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні, то він може застосовуватися для визначення статусу нежитлового приміщення, будівлі або споруди.

Суд звертає увагу, що ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеному ним у постанові від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.

Згідно з правовими висновками постанови Верховного Суду від 17.01.2024р. у справі №520/2239/21: для застосування податкової пільги, передбаченої абз. «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, підприємство повинне бути підприємством промисловості, класифікуватись за видом діяльності як промислове підприємство, також повинне використовувати будівлі, щодо яких існують спірні питання щодо їх оподаткування, безпосередньо для виробництва промислових товарів, використовувати у своїй діяльності;

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

При цьому обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), за суб`єктним складом, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме - статусу «будівлі промисловості», не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Установлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку, пункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме «будівлі промисловості», тобто будівлі, які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

Застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Підпунктом «є» пп.266.2.2. п.266.2 ст.266 ПК України ( в редакції чинній на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) визначено, що не є об`єктом оподаткування вищевказаним податком "будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Згідно з витягом з реєстру платників єдиного податку основними видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є виробництво м`яса (КВЕД 10.11), виробництво м`ясних продуктів, ковбасних виробів та м`ясних напівфабрикатів (КВЕД 10.13), що відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.11.2010 № 530, відносяться до секції «C» -Переробна промисловість, зокрема виробництво харчових продуктів, напоїв, тютюнових виробів, текстильне виробництво, виробництво шкіри, виробів зі шкіри та інших матеріалів, виробництво паперу та паперових виробів, поліграфічна діяльність, тиражування записаної інформації тощо».

У матеріалах справи в підтвердженням здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 надана довідка Валківського РРСЦ ПрАТ «Харківенергозбут» від 07.08.24. та довідка КП «Вода» Валківської міської ради №218 від 07.08.24. щодо оплати протягом січня-грудня 2012 року послуг електро- та водопостачання, а також декларація про доходи ФОП ОСОБА_1 за 2021 рік.

Враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність, що віднесена до секції "С" - "Переробна промисловість" та є власником об`єкту нерухомості, що використовується за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва, суд приходить до висновку, що Позивач має право на застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України та має бути звільненим від сплати податку на нерухоме майно.

Також, суд звертає увагу на те, що рішення Харківської міської ради № 1793/15 від 21.01.2015. про внесення змін до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 № 126/11 «Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України» скасовано рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 542/17 від 22.02.17. «Про місцеві податки і збори у місті», яке діє по теперішній час, пунктом 5 ч.5 Додатку до рішення ХМР № 542/17 від 22.02.17. «Ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, а саме «Будівлі промисловості і склади» встановлюється в розмірі 0,25 %;

Однак, дія вищезазначених рішень Харківської міської ради розповсюджується на об`єкти нерухомості, розташовані безпосередньо на території м.Харкова.

Відповідно до п.п. 266.5.1. п.266.5 ст.266 ПК України «Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Оскільки спірний об`єкт оподаткування, розташований за адресою: Харківська область, Богодухівський район, м. Валки, Ковязька, 101, до нього, на думку суду, не може бути застосовано рішення Харківської міської ради про встановлення податків і зборів.

З урахування вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем при визначенні податкових зобов`язань позивача за 2021 рік неправомірно застосовані ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 29.11.23 №0-2030-UA0094096 є протиправним, а тому підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.11.23 №0-2030-UA0094096 про визначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми податкового зобов`язання у вигляді податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2050,00 (дві тисячі п`ятдесят гривень).

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя Марина Лук`яненко