Справа № 280/2230/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/2230/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року в адміністративній справі №280/2230/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому з урахуванням уточнення просив:

-визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у розрахунку пенсії за 60 місяців згідно довідок про доходи в колгоспі « 50 років Жовтня» за №04-04/153-1 від 20.05.2021р. та на Заводі «Радіоприлад» за №124-478 від 28.04.2021р. та щодо обчислення загального трудового та страхового стажу і відмови у зарахуванні періодів роботи за трудовим договором та зайняття підприємницькою діяльністю;

-зобов`язати відповідача додатково зарахувати до загального трудового та страхового стажу період роботи на посаді юриста у виробничому кооперативі «Металіст» за трудовим договором від 04.02.1991р. з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. - 1 місяць 29 днів; період здійснення підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП №306 від 25.03.1993р. з 13.05.1993р. по 31.07.1998р. - 5 років 2 місяці 20 днів; періоди здійснення підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП від 26.10.1999р. за №02140857ф0010098, а саме: з 01.01.2000р. по 31.12.2001р. - 2 роки; з 01.01.2002р. по 31.12.2002р. - 1 рік; з 01.01.2003р. по 31.12.2003р. - 1 рік; з 01.01.2004р. по 31.12.2008р. - 5 років; з 01.01.2009р. по 31.07.2009р. - 4 місяці 7 днів; з 01.08.2009р. по 31.08.2009р. - 1 місяць; з 01.09.2009р. по 30.06.2010р. - 6 місяців 26 днів; з 01.01.2020р. по 20.03.2021р. - 2 місяці 20 днів;

-зобов`язати відповідача провести перерахунок призначеної пенсії позивача за 60 місяців на підставі довідок про доходи в колгоспі « 50 років Жовтня» за №04-04/153-1 від 20.05.2021р., на Заводі «Радіоприлад» за №124-478 від 28.04.2021р. та сплатити заборгованість по пенсії з 21 березня 2021 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року відмовлено у задоволені позову.

Позивач, не погодившись рішення суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права і просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування скарги посилається на висновки, щодо застосування статті 40 Закону №1058-IV Верховний суд навів в постановах: від 08 листопада 2019 року у справі №591/2141/16-а; від 13 лютого 2019 року у справі №756/17125/14-а; від 18 травня 2022 року у справі №569/10463/16-а; від 21 червня 2023 року у справі № 818/153/18.

Скаржник вважає, що позовні вимоги щодо перерахунку пенсії згідно довідки за період роботи на заводі «Радіоприлад» з жовтня 1983 року по червень 1987 року у кількості 45 місяців та за період роботи в колгоспі «50 років Жовтня» з жовтня 1987 року по січень 1989 року у кількості 15 місяців, виключивши період три місяці підряд з липня по вересень 1987 року підлягають задоволенню.

Щодо відмови у зарахуванні стажу період роботи позивача на посаді юриста у виробничому кооперативі «Металіст», скаржник зазначає, що за приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, трудовий договір є належним доказом праці в кооперативі "Металіст".

ГУ ПФУ в Запорізькій області надали відповідь від 23.03.2023 року за №4193-2975/ К-02/8-0800/23 за якою було відмовлено у зарахуванні періоду роботи по трудовому договору в виробничому кооперативі "Металіст" з 04.02.1991 рік по 02.04.1992 рік, оскільки має місце виправлення в даті укладення договору.

Норми Порядку №637 не містить остаточного переліку документів на підставі яких визначається фактичне виконання робіт, тому договір є належним доказом праці.

У відзиві відповідач змінив свою позицію та зазначив, що з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. період роботи на посаді юриста у виробничому кооперативі «Металіст» за трудовим договором від 04.02.1991р. може бути зараховано до страхового стажу лише за умови сплати страхових внесків, тому підстав для зарахування періоду з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. до страхового стажу немає.

Проте, відповідач не надав жодних доказів того, що виробничий кооператив «Металіст» не сплачував страхових внесків за найманих працівників у 1991 році.

Оскільки договір має усі необхідні реквізити, а саме печатка підпис керівника, строк дії, умови праці. Стосовно виправлення, на договорі дійсно є опечатка машинного друку у році укладення договору - 04.02.1991р., що не являється суттєвим виправленням і не викликає недійсності самого Договору, тому є підстави для задоволення позовних вимог та зарахування до загального трудового стажу період з 04.02.1991р. по 02.04.1991 року -1 місяць 29 днів.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності, скаржник зазначає наступне.

Відмовою в зарахуванні до загального стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 13.05.1993р. по 31.07.1998р. у кількості 5 років 2 місяці 20 днів, стало те, що в даний період були відсутні свідоцтва про сплату єдиного податку, патенти про сплату фіксованого розміру прибуткового податку, які було введено на підставі Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" висновки суду щодо їх відсутності не відповідають нормам матеріального права.

Позивач отримав вищу юридичну освіту, відповідно до Закону України «Про адвокатуру» №2887-ХІІ від 19.12.1992р., та не міг отримати свідоцтво адвоката оскільки не була створена КДКА Запорізької області, а за діючим на той час нормативними документами юридична практика була ліцензійною, тому була отримана ліцензія Міністерства юстиції на здійснення юридичної практики від 17.03.1993р. за №2-1690, на підставі чого зареєструвався у Державній адміністрації Василівського району підприємець без створення юридичної особи від 25.03.1993р. за №306.

Фактичне надання юридичних послуг громадянам їх захист в кримінальному та представлення інтересів цивільному судочинстві підтверджується свідоцтвом про реєстрацію підприємницької діяльності без створення юридичної особи виданого головою Державної адміністрації Василівського району від 25.03.1993р. за №306, ліцензією на здійснення юридичної практики виданої Міністерством юстиції України від 17.03.1993р. за №2-1690, свідоцтвом адвоката виданого КДКА Запорізької області від 06.06.1994р. за №233.

Позивач був зареєстрований в податковій інспекції Василівського району та у пенсійному фонді Василівського району, де була видана пам`ятка про графік сплати внесків та звітності, тому регулярно сплачував страхові внески та податки, і своєчасно подавав звіти до ПФУ.

Відповідач не надав до суду доказів, що ухилення позивача від сплати страхових внесків та притягувався до адміністративної відповідальності.

Позивач наголошує, що з дати реєстрації до серпня 1998 року добросовісно сплачував внески до Пенсійного фонду Василівського району, регулярно подавав звітність про сплачені кошти.

Відповідно до повідомлення ДПС України від 27.05.2021р. №31947/6/08-01-24, що до 01.01.2011р. страхові внески сплачувалися роботодавцями та іншими платниками відповідно до Закону України від 26.06.1997р. №400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування». Органи ДПС здійснюють контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску починаючи з 01.10.2013р. відповідно до Закону України від 04.07.2013р. №406-УП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні». До зазначеної дати (01.10.2013р.) контроль за сплатою страхових внесків здійснювався органами Пенсійного фонду України. Тому для отримання довідки (витягу) щодо оплати внесків до Пенсійного фонду України за період з 25.03.1993р. по серпень 1998 року доцільно звернутися до органу Пенсійного фонду України.

Позивач за заявою від 14.05.2021р. та 28.05.2021р. просив ГУ ПФУ в Запорізькій області надати інформацію про зарахування обов`язкових внесків на рахунок Пенсійного фонду за період з 25.03.1993р. по серпень 1998 року та інформацію про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 .

Проте, згідно відповіді від 08.06.21р. №7254-6737/К-06/8-0800/21, позивач зареєстрований у пенсійному фонді з 2002 року, тому відсутня інформація про сплату внесків. За даними ПФУ фінансові санкції за Законом України від 21 грудня 2000 року №2181 "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не накладались.

Відповідно до заяви від 23.02.2023р. просив відповідача надати довідку про сплату внесків за період здійснення підприємницької діяльності з 12.05.1993р. по 01.08.1998р. та інформацію щодо адміністративної відповідальності.

Згідно відповіді ГУ ПФУ в Запорізькій області від 01.03.2023р. - за №2666- 3000/К-06/8-0800/23, інформація щодо сплати внесків за період з 12.05.1993р. по 01.08.1998р. відсутня, до відповідальності не притягувався позивач.

Пенсійний фонд України надав відповідь від 25.06.2021р., що Переліком типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20 липня 1998 року №4 (що діяв у відповідний період) визначено термін зберігання документів про сплату внесків/збору на обов`язкове державне пенсійне страхування 3 роки. Переліком № 578/5, який набрав чинності 01 січня 2013 року, визначено термін зберігання вищезазначених документів 5 років.

Василівська ДПС у Запорізькій області надала відповідь від 16.02.21р. №1115/АП/08-01-24-10, що Переліком № 578/5 визначено термін зберігання реєстраційних документів, декларацій особових рахунків по оплаті податків, звітність три роки, тому вони не можуть надати відповідну інформацію.

Василівська ДПС у Запорізькій області надала відповідь від 27.05.21р. №31947/6/08-01- 24, що книга обліку доходів та витрат в період з 256.03.1993р. по 01.08.1998р., яка після закінчення була передана на зберігання до податкової інспекції, відповідно до абз. 9 п.2 Порядку ведення Книги ф.№10 затвердженого ДПА України від 05.11.1997р. №17-0117/10-8886 була знищена після закінчення п`ятирічного терміну зберігання. А також після закінчення п`ятирічного терміну зберігання були знищені декларації та інші документи.

Василівська РДА надала відповідь від 12.02.21р. №0246/01-44, що документи про реєстрацію осіб підприємницької діяльності не надходили і необхідно звернутись до реєстратора.

Дніпрорудненська міська рада надала відповідь від 18.06.21р. №05/29-2442, що для отримання інформації необхідно звернутись до Василівська РДА.

Державний архів відповіді на заяви не надали.

Оскільки позивач був зареєстрований у Пенсійному фонді Василівського району та своєчасно сплачував обов`язкові внески до Пенсійного фонду в розмірі 9 відсотків суми доходу, а з 07 лютого 1996 року по 01 серпня 1998 року по 33,6 %, до позивача жодного разу не було застосовано адміністративної відповідальності за ухилення чи несвоєчасну реєстрацію в органах ПФУ чи фінансові санкції за несвоєчасну оплату внесків до Пенсійного фонду, тому є підстави для зарахування до загального стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 12.05.1993р. по 01.08.1998р. - 5 років 2 місяці 20 днів.

Щодо відмови зарахування до загального стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2000р. по 20.03.2021р., скаржник зазначає, що норми законодавства передбачають оплату страхових внесків в порядку, визначеному Законом у фіксованому розмірі передбаченому державою та зарахування цього періоду зайняття підприємницькою діяльністю до стажу в повному обсязі.

Оскільки дію Указу (Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва) було припинено згідно Законом №4014 від 04.11.2011р., тобто Державне казначейство України самостійно без участі підприємця перераховувала до Пенсійного фонду України - 42 відсотки від сплаченого єдиного податку, тому у підприємця не могло бути квитанцій про сплату страхових внесків до ПФУ.

Отже висновки суду щодо обов`язкового надання доказів про сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є безпідставними, які не відповідають нормам матеріального права.

Виходячи з положень Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

20.10.1999 у Василівській районній державній адміністрації позивач був зареєстрований, як фізична особа підприємець зареєстрований в журналі обліку за №02140857ф0010098.

01.12.1999р. позивач звернувся до Державної податкової адміністрації за роз`ясненнями щодо діяльності як підприємця та адвоката.

За повідомленням ДПА в Запорізькій області від 21.12.1999 року №2588/10/31114 було надано роз`яснення, що не суперечить законам, якщо позивач буде здійснювати юридичну практику як фізична особа підприємець та виберу оподаткування доходів за єдиним податком.

Книга обліку доходів і витрат є одним із первинних документів обліку у фізичної особи підприємця, тому є належним доказом по сплаті єдиного податку.

Позивачем регулярно сплачувався єдиний податок за період з 01.01.2004р. по 31.12.2011р., що підтверджується свідоцтвом про оплату єдиного податку, книгою обліку доходів та витрат за період з 26.10.1999р. по 31.03.2012р. яка була прошнурована та завіреною печаткою податкової інспекції.

Усі квитанції по оплаті Єдиного податку з їх номерами, датою та сумою оплати вказані в книзі обліку доходів та витрат. У Державній податковій інспекції позивач знаходиться на обліку як платник єдиного податку у спірному періоду.

Свідоцтва про оплату єдиного податку, кожен рік у відповідності до наказу були передані на зберігання до Василівської Державної податкової інспекції.

Василівська ДПС у Запорізькій області надала відповідь від 27.05.21р. №31947/6/08-01- 24, що документи згідно «Переліку типових документів що створюються підчас діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування інших установ та організацій» затвердженого наказом від 12.04.2012р. за №578/5 передбачено, що декларації та інші документи зберігаються в податковій інспекції п`ять років.

Оскільки свідоцтва про оплату єдиного податку чи будь яка інша документація не зберігалися за обмеженими строками її зберігання у державних органах, тому вини позивача немає і він не повинен нести відповідальність за їх втрату.

Відповідно до копій свідоцтва про оплату єдиного податку які збереглися Єдиний податок додатково підтверджується інформація викладена в книзі обліку доходів та витрат за період з 26.10.1999р. по 31.03.2012р.

За інформацією відповідача згідно алгоритму розрахунку стажу безпідставно не було зараховано до стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2020р. по 20.03.2021р., тобто за 1 квартал 2021 року позивачем було сплачено ЄСВ у розмірі 3300 гривень та проведена доплата ЄСВ у розмірі 3117,18 гривень.

Враховуючи викладене отримання доходів, оплата внесків, що підтверджено книгою обліку доходів та витрат за період з 26.10.1999р. по 31.03.2012р. вказують на той факт, що позивачем сплачувався єдиний податок у спірному періоді з 2000 року по 2011 рік, що дає право на зарахування відповідних періодів до стажу.

Від позивача надійшли додаткові пояснення до скарги.

В обґрунтування зазначено тотожні скарги пояснення, зокрема, що ГУ ПФУ в Запорізькій області не було зараховано до страхового стажу 15 років 7 місяців 12 днів, а саме наступні періоди трудової діяльності:.

Виробничий кооператив «Металіст» за Договором №306 від 25.03.1993р. - з 04.02.1991 По 02.04.1991р. - не зараховано 0р.1м.29д; ФОП, на Підставі свідоцтва №306 від 25.03.1993р. з 13.05.1993р. по 31.07.1998р. - не зараховано 5р.2м.20д; ФОП з 01.01.2000р. по 31.12.2001р. - не зараховано 2р.0м.0д; ФОП з 01.01.2002р. по 31.12.2002р. - не зараховано 1р.0м.0д; ФОП з 01.01.2003р. по 31.12.2003р. - не зараховано 1р.0м.0д; ФОП з 01.01.2004р. по 31.12.2008р. - не зараховано 5р.0м.0д; ФОП з 01.01.2009 по 31.07.2009 - не зараховано 0р.4м.7д; ФОП з 01.08.2009р. по 31.08.2009р. - не зараховано 0р.1м.0д; ФОП з 01.09.2009р. по 30.06.2010р. - не зараховано 0р.6м.26д; ФОП з 01.01.2020р. по 20.03.2021р. - не зараховано 0р.2м.20д.

Не врахування вказаного стажу вплинуло на розрахунок нарахованого коефіцієнту трудового стажу, що призвело до нарахування пенсії в меншому розмірі.

Окрім того, згідно був прийнятий дохід у розмірі 4034,44 гривень, попри те, що у подальшому відповідач зазнач про дохід був розрахований у сумі 7396,63 гривні.

Позивач посилається на п. 3-1, 14-5, 14-5.1, розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині підстав для зарахування спірного стажу до страхового.

Також, за постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року № 793 було доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, азі січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Оскільки, за вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків, при цьому сплачені страхові внески вважаються у мінімальному розмірі, тому ці періоди зараховуються до страхового стажу

Згідно п. 2.1 п. 2 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків.

Отже, для зарахування періоду ведення підприємницької діяльності до страхового стажу відповідно до цього пункту така діяльність повинна вестись або із застосуванням спрощеної системи оподаткування, або із застосуванням фіксованого податку, отже ці умови є рівнозначними.

Стосовно не можливості подання документів до ПФУ для призначення пенсії (свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків), позивач зазначає, що для підтвердження реєстрації та сплати внесків у період здійснення підприємницької діяльності з 12.05.1993р. по 01.08.1998р. позивач звертався із скаргою до Пенсійного фонду України від 25.03.2021р., заявою до Василівської ДПС у Запорізькій області, від 25.02.2021р., 06.05.2021р., 03.06.2021р., заявою до Василівської РДА від 09.02.2021р., заявою до Дніпрорудненської міської ради від 03.06.2021р., заявою до Державного архіву ЗО від 03.06.2021р., заявою до Управління ДКС України Василівського району від 14.05.2021р. та від 03.06.2021р.

У відповідях на вказані звернення повідомлено, що термін зберігання документів закінчився. Тобто, Держава створила умови, щодо неможливості надання документів які були передані до архівної установи Податкової інспекції, чи Пенсійного фонду та знищені після закінчення строків їх зберігання.

Проте позивач наполягає на сплаті у спірний період єдиного податку від сум якого 42 відсотків зараховувались до Пенсійного фонду, таке перерахування повинно було здійснюватися автоматично органами Державного казначейства України. Отже, відсутність таких даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу, не є результатом дій або бездіяльності позивача.

Щодо перерахунку пенсії за довідками, позивач зазначає, що він просив зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії за 60 місяців на підставі довідок про доходи в колгоспі « 50 років Жовтня» за №04- 04/153-1 від 20.05.2021р., на Заводі «Радіоприлад» за №124-478 від 28.04.2021р. та сплатити заборгованість по пенсії з 21 березня 2021 року.

Позивач з посилання на абзац 1-3 частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV зазначає, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, (1) з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, (2) та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. (3) Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю І групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, (4) а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Аналіз змісту абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV наведеної норми дозволяє зробити висновок, що законодавцем передбачено кілька варіантів виключення періодів страхового стажу на певних умовах.

Перший варіант: передбачає виключення періодів страхового стажу незалежно від перерв передбачених лише абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, а саме: періодів належать ті, протягом яких особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

Другий варіант: передбачає можливість виключення будь-якого періоду страхового стажу - підряд. При цьому, в обох випадках періоди, які виключаються, не можуть перевищувати 60 календарних місяців страхового стажу, а виключення періодів страхового стажу передбачене в цілях обчислення пенсії, яке здійснює при призначенні, і не є самостійною підставою для перерахунку вже призначеної ч пенсії.

Третій та четвертий варіант: за бажанням особи можуть бути виключені додатково періоди з перевищенням 60 календарних місяців а саме періоди строкової військової служби, навчання, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за особою з інвалідністю І групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, за періоди коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону.

Позивач наполягає на тому, що до спірних правовідносин він просив застосувати другий варіант.

Так, перерахунок пенсії повинен був здійснений за період роботи на заводі «Радіоприлад» з жовтня 1983 року по червень 1987 року у кількості 45 місяців та за період роботи в колгоспі « 50 років Жовтня» з жовтня 1987 року по січень 1989 року у кількості 15 місяців, виключивши період три місяці підряд з липня по вересень 1987 року, оскільки в той період була низька заробітна плата.

Аналогічні висновки, щодо застосування статті 40 Закону №1058-IV Верховний суд навів в постановах: від 08 листопада 2019 року у справі №591/2141/16-а; від. 13 лютого 2019 року, у справі №756/17125/14-а; від 18 травня 2022 року, у справі №569/10463/16-а; від 21 червня 2023 року, у справі № 818/153/18.

Щодо відмови у зарахуванні стажу період роботи позивача на посаді юриста у виробничому кооперативі «Металіст», позивач зазначає, що трудовий договір є належним та достатнім доказом праці в кооперативі "Металіст".

Відповідач змінив свою позицію щодо «Договору» вказав, що з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. період роботи на посаді юриста у виробничому кооперативі «Металіст» за трудовим договором від 04.02.1991р. може бути зараховано до страхового стажу лише за умови сплати страхових внесків, тому підстав для зарахування періоду з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. до страхового стажу немає. При цьому, відповідач не надав жодних доказів такої перевірки виробничого кооперативу «Металіст».

Договір має усі необхідні реквізити, а саме печатка підпис керівника, строк дії, умови праці, а виправлення, на договорі є описка машинного друку у році укладення договору - 04.02.1991, що не є суттєвим виправленням і не викликає недійсності самого Договору, тому є підстави для зарахування до загального трудового стажу період з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. -1 місяць 29 днів.

Також, враховуючи отримання доходів, оплата внесків, що підтверджено книгою обліку доходів та витрат за період з 26.10.1999р. по 31.03.2012р., вказують на той факт, що позивачем сплачувався єдиний податок у спірному періоді з 2000 року по 2011 рік.

Оскільки за період з 01.01.2004р. по 31.12.2011р. позивач регулярно сплачував єдиний податок визначений за Указом Президента України «Про внесення змін до Указу Президента України від 3 липня 1998 року №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва", тому на підставі частини 2 п.4 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», на підставі п.3-1. Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повинен був зарахований стаж в повному обсязі періоди здійснення підприємницької діяльності, а саме: з 01.01.2000р. по 31.12.2001р. - 2 роки; з 01.01.2002р. по 31.12.2002р. - 1 рік; з 01.01.2003р. по 31.12.2003р. - 1 рік; з 01.01.2004р. по 31.12.2008р. - 5 років; з 01.01.2009р. по 31.07.2009р. - 4 місяці 7 днів; з 01.08.2009р. по 31.08.2009р. - 1 місяць; з 01.09.2009р. по 30.06.2010р. - 6 місяців 26 днів; з 01.01.2020р. по 20.03.2021р. - 2 місяці 20 днів.

Від відповідача надійшов відзив на скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 28 років 08 місяців 25 днів. Заробітну плату розраховано за періоди з 01.10.1983р. по 30.09.1988р. та 01.01.2009р. по 28.02.2021р.

Щодо урахування довідок про заробітну плату, відповідач зазначає, що після проведення перевірки відповідності сум доходів даним вказаним у первинних документах позивачу було здійснено перерахунок пенсії з 21.03.2021р. (дня призначення пенсії) з урахуванням довідок про заробітну плату за період роботи в колгоспі « 50 років Жовтня» №04-04/153-1 від 20.05.2021р. та за період роботи на заводі «Радіоприлад» за №124-478 від 28.04.2021р. Найбільш вигідним період за вказаними довідками є періоди з 01.10.1983р. по 30.09.1988р., який складає 60 місяців та доходи за який було включено до розрахунку заробітної плати позивача, яка враховується при обчисленні розміру пенсії.

Крім того, пенсія позивачу призначена з 21.03.2021р. та саме з цієї дати здійснено перерахунок пенсії позивачу з урахуванням довідок про заробітну плату.

Щодо вимог позивача про виключення з розрахунку заробітної плати періоду з липня по вересень 1987 року, за змістом абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 за бажанням особи можуть бути виключені періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу.

Проте зазначена норма не мітить жодного посилання на можливість виключення цих періодів із передбачених приписами абзацу першого ч. 1 ст. 40 Закону № 1058, 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв (враховується заробітна плата для обчислення пенсії).

Навпаки, законодавець у абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 чітко визначив, що за період по 30 червня 2000 року застосуванню підлягають саме 60 місяців підряд незалежно від перерв, що унеможливлює виключення із зазначеного періоду будь-яких календарних місяців страхового стажу.

Тобто у випадку, якщо особа бажає, щоб їй для обчислення пенсії врахували заробітну плату (дохід) за період по 30 червня 2000 року, то така заробітна плата повинна враховуватись саме за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд, в незалежності від наявних відомостей про заробітну плату. Інше тлумачення зазначеної норми, а саме можливість виключення певних періодів з цих 60 місяців, буде суперечити приписам абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV.

Отже при обчисленні середньої заробітної плати позивача враховано період з 01.10.1983р. по 30.09.1988р., що складає рівно 60 місяців підряд, що відповідає вимогам абз.1 ч.1 ст. 40 Закону 1058.

Натомість виключення періоду з липня по вересень 1987 року, що становить 3 місяці призведе до порушення норм абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058, оскільки період з 01.10.1983р. по 31.01.1989р. не буде становити період 60 календарних місяців страхового стажу підряд.

Крім того виключення/оптимізація періодів з розрахунку заробітної плати позивачу вже було здійснено, так з розрахунку виключено період з 01.03.2014р. по 31.12.2016р., що підтверджується розрахунком заробітної плати. Період оптимізації складає 34 місяців при загальному стажі 344 місяців, а отже вже виключено 10 відсотків тривалості страхового стажу, що відповідає вимогам абз. 3 ч. 1ст. 40 Закону № 1058.

Отже позивач має право на виключення з розрахунку заробітної плати 34 місяців. Згідно до положень абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 період оптимізації це період місяців підряд, а отже 34 місяців мають виключатися одним періодом, або період має бути меншим. Законодавством не передбачено виключення з пенсії на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 декількох періодів.

Також, виключення більшого періоду з заробітної плати позивача буде суперечити положенням ст. 40 Закону № 1058.

Зазначена правова позиція узгоджується судовою практикою, а саме з позицією викладеною в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 22.11.3022р. у справі № 280/11052/21.

Таким чином, позовні вимоги про перерахунок пенсії позивача на підставі довідок про доходи в колгоспі « 50 років Жовтня» за №04-04/153-1 від 20.05.2021 року та на заводі «Радіоприлад» за N$124-478 від 28.04.2021 року з 20.03.2021 року з виключення з розрахунку заробітної плати періоду з липня по вересень 1987 року є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи на посаді юриста у виробничому кооперативі «Металіст» за трудовим договором від 04.02.1991р. та періоду здійснення підприємницької діяльності, відповідач зазначає наступне.

На підтвердження роботи в період з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. в кооперативі «Металіст» позивачем надано трудовий договір від 04.02.1991р. Записи про вказаний період роботи у трудовій книжці позивача відсутні. Зазначений договір позивачем не підписано.

У разі відсутності у трудовій книжці записів про період роботи цій період може бути підтверджено належно оформленим письмовим трудовим договором. Крім договору має бути надані документи, в яких значено період здійснення трудової діяльності, які підтверджують виконання договору та відомості про виплату заробітної плати з зазначенням відомостей про нарахування та сплату соціальних внесків.

Крім того законодавством чітко визначено, що робота у письмові трудові договори зараховується до страхового стажу лише за умови сплати страхових внесків.

Вказані положення закону мають імперативний характер, є чинними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

Таким чином, оскільки позивачем не надано належних документів на підтвердження періоду роботи з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. та не підтверджено сплату соціальних внесків за вказаний період, то підстав для зарахування періоду з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. до страхового стажу немає.

Також, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності зараховується до стажу для визначення права на призначення пенсії за віком за довідкою про реєстрацію як фізична особа - підприємець, лише за умови підтвердження що діяльність здійснювалась із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку.

Для розрахунку розміру пенсії період підприємницької діяльності до страхового стажу зараховується за умови сплати страхових внесків та пропорційно сумі фактично сплачених страхових внесків за відповідний період.

Від позивача надійшла відповідь на відзив.

В обґрунтування зазначено посилання тотожні наведеним у скарзі та додаткових поясненнях.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та з 21.03.2021р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується рішенням №06 від 08.06.2021р. (т. 1 а.с.21).

22.02.2023р. позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив: зарахувати до загального стажу період з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. праці на посаді юриста у виробничому кооперативі «Металіст» за трудовим договором від 04.02.1991р.; період з 13.05.1993р. по 31.07.1998р. здійснення підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про реєстрацію №306 від 25.03.1993р.; період з 26.10.1999р. по 31.12.2003р. здійснення підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про реєстрацію від 26.10.1999р. за №02140857ф0010098; період 01.01.2004р. по 30.06.2010р. здійснення підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про реєстрацію від 26.10.1999р. за №02140857ф0010098; провести перерахунок призначеної пенсії з урахуванням стажу та сплатити заборгованість; провести перерахунок призначеної пенсії із доходів отриманих за 60 місяців з 29 червня 1982 року по 29.06.1987 року (т.1 а.с.129-132).

02.03.2023р. позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив: провести перерахунок призначеної пенсії із доходів отриманих 60 місяців згідно наданих довідок за період роботи на підприємстві Заводу «Радіоприлад» з жовтня 1983 року по червень 1987 року у кількості 45 місяців та за період роботи в колгоспі «50 років Жовтня» з жовтня 1987 року по січень 1989 року у кількості 15 місяців, виключивши період з липня по вересень 1987 року; провести перерахунок призначеної пенсії з урахуванням стажу та сплатити заборгованість (т.1 а.с.138).

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.03.2023р. №4193-2975/К-02/8-0800/23 позивача повідомлено про те, що за матеріалами електронної пенсійної справи загальний страховий стаж складає 28 років 6 місяців 25 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи по трудовому договору в виробничому кооперативі «Металіст» з 04.02.1991р. по 02.04.1992р., оскільки має місце виправлення в даті укладення договору. Після надання підтверджуючої довідки можливо буде повернутися до питання зарахування даного періоду до загального страхового стажу. Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону 1058, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції від 27.12.2005р. за №1566/11846 передбачено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 1 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патенту, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування. Згідно даних відділу забезпечення наповнення бюджету №3 фінансово-економічного управління Головного управління позивача взято на облік з 14.02.2002р. Дані в обліковій картці страхувальника про нарахування та сплату внесків відсутні. Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для зарахування до загального страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності з 13.05.1993р. по 31.07.1998р. та з 01.01.2000р. по 31.12.2008р. На вимогу позивача відділом перерахунків пенсій №1 Головного управління здійснено попередній розрахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000р. та враховано більш вигідний період, а саме з 01.10.1983р. по 30.09.1988 рік. З розрахунку заробітної плати виключено період з 01.03.2014р. по 31.12.2016р., що складає 10 відсотків страхового стажу позивача та додатково період з 01.03.2020р. по 31.12.2020р. (страховий стаж під час карантину). Додатково повідомлено, що врахувати довідку про заробітну плату Запорізького ДП «Радіоприлад» №116/110 від 26.04.2021р. неможливо, оскільки відсутній акт перевірки довідки. Після надходження акту перевірки буде здійснено перерахунок пенсії та враховано дану довідку, а також довідку з колгоспу « 50 років Жовтня» №04-04/153-1 від 20.05.2021р. (т. 1 а.с.133).

Акт № 3026/2 від 25.06.2021р. про результати перевірки достовірності даних довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої КУ «Трудовий архів» Приморської МР Запорізької області, у висновку якого зазначено, що суми заробітної плати ОСОБА_1 , які зазначені у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 20.05.2021р. №04-04/153-1 за період з 01.07.1987р. по 30.09.1988р. відповідають сумам, зазначеним у книгах обліку розрахунків по заробітній платі вказаної особи, наданих установою для перевірки (т.1 а.с.221-222).

Акт № 0800-1102-1/1512/2 від 20.03.2023р. про результати перевірки достовірності даних довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ЗДП «Радіоприлад», у висновку якого зазначено, що суми заробітної плати ОСОБА_1 , які зазначені у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 26.04.2021р. №116/110 за період з 01.12.1981р. по 30.06.1987р. відповідають сумам, зазначеним у особових рахунках вказаної особи, наданих підприємством для перевірки (т.1 а.с.222-223).

Відповідачем зазначено, що після проведення перевірки відповідності сум доходів даним вказаним у первинних документах позивачу було здійснено перерахунок пенсії з 21.03.2021р. (дня призначення пенсії) з урахуванням довідок про заробітну плату за період роботи в колгоспі « 50 років Жовтня» №04-04/153-1 від 20.05.2021р. та за період роботи на заводі «Радіоприлад» за №124-478 від 28.04.2021р. Найбільш вигідним період за вказаними довідками є періоди з 01.10.1983р. по 30.09.1988р., який складає 60 місяців та доходи за який було включено до розрахунку заробітної плати позивача, яка враховується при обчисленні розміру пенсії.

З розрахунку стажу позивача форми РС-право станом на 12.06.2023р., сформованого органом Пенсійного фонду України (т.1 а.с.240 зворот), вбачається, що пенсійний орган зарахував страховий стаж позивачу у періоди: 01.01.2009р.-31.07.2009р. - 2 міс. 23 дні; 01.09.2009р. - 31.12.2020р. - 10 р. 09 місяців 4 дні; 01.01.2021р. - 28.02.2021р. - 2 міс.

Згідно з довідкою Форми ОК-5 ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачував страхові внески до Пенсійного фонду України у період: січень-липень 2009 року, вересень грудень 2009 року; 2010 рік, 2011 рік, 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік (т.1 а.с.26-27).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі Закон - №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Отже, призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом № 1058-IV.

Статтею 8 Закону № 1058 закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За частиною 2 статті 27 Закону № 1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами 1 та 2 статті 42 цього Закону.

Відповідно частини 1 статті 40 Закону №1058 у редакції на час звернення позивача з заявою, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відповідно до ст. 99 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок пенсій, призначених за раніше діючим законодавством, провадиться із середньомісячного заробітку за останніх 24 або будь-які 60 місяців перед призначенням пенсії, або перед введенням в дію цього Закону, або з заробітку, з якого було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, із застосуванням статей 64 - 67 цього Закону.

Згідно частини 2 статті 40 Закону № 1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 1 статті 44 Закону № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини 2, 4, 5 статті 45 Закону № 1058, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною 1 статті 35, частиною 2 статті 38, частиною 3 статті 42 і частиною 5 статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Відповідно до п. 2.23 Порядку, при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Підпунктом 2, 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема:

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Згідно з пунктом 2.10 Порядку № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Суд зазначає, що за вимогами законодавства, страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004р.) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004р.) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Такий правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 31.08.2022р. у справі № 280/8521/20.

Аналіз змісту абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV наведеної норми дозволяє зробити висновок, що законодавцем передбачено два варіанти виключення періодів страхового стажу.

Перший варіант передбачає виключення періодів страхового стажу передбачених лише абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону.

У цьому випадку закон допускає можливість виключення періодів незалежно від перерв.

До таких періодів належать ті, протягом яких особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

Другий варіант передбачає можливість виключення будь-якого періоду страхового стажу.

Водночас, у цьому випадку передбачено можливість виключення лише безперервного періоду страхового стажу - підряд.

При цьому, в обох випадках періоди, які виключаються, не можуть перевищувати 60 календарних місяців страхового стажу, а виключення окремих періодів страхового стажу передбачене в цілях обчислення пенсії, яке здійснюється при її призначенні, і не є самостійною підставою для перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 21 червня 2023 року у справі № 818/153/18.

Закріплена у наведеній нормі можливість оптимізації заробітку стосується призначення пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 461/4328/16-а.

Особа має право самостійно визначити період страхового стажу, що виключається із періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії. Таким періодом може бути виключно один проміжок часу, а не кілька окремих проміжків часу.

Так, Верховний Суд розглядав справи, в яких поставало таке ж питання, і, зокрема, у постанові від 18.07.2018р. у справі № 461/4328/16-а та у подальшому у постанові від 19 березня 2021 року у справі № 345/3150/16-а, дійшов такого висновку: порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії в солідарній системі законодавець урегулював у ст. 40 Закону № 1058-ІV й абзацом 1 ч. 1 цієї статті передбачив врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року.

Тобто, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.

Єдиний виняток із цього правила встановлювався в абзаці 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-ІV, який передбачав допустимість за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, виключення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 ч. 1 ст. 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Водночас закріплена у наведеній нормі можливість оптимізації заробітку стосується призначення пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії .»

Отже, вказаною нормою передбачено право за вибором особи виключити період, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що помилковими є посилання відповідача на те, що абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-ІV не мітить жодного посилання на можливість виключення цих періодів із передбачених приписами абзацу першого ч. 1 ст. 40 Закону № 1058, 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв (враховується заробітна плата для обчислення пенсії), оскільки у вказаній нормі прямо визначено право особи виключення будь-якого періоду страхового стажу.

Матеріали справи свідчать, що позивач просив врахувати для обчислення пенсії період роботи на заводі «Радіоприлад» з жовтня 1983 року по червень 1987 року у кількості 45 місяців та за період роботи в колгоспі «50 років Жовтня» з жовтня 1987 року по січень 1989 року у кількості 15 місяців, виключивши період з липня по вересень 1987 року.

Колегія суддів зазначає, що виключення називають оптимізацією заробітку. Порядок оптимізації заробітної плати для обчислення пенсії визначено статтею 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При оптимізації можливо виключити із підрахунку зарплати періоди до 60 календарних місяців страхового стажу підряд, але не більш як 10% тривалості страхового стажу. Додатково, понад 10% тривалості страхового стажу, може бути виключено заробіток за періоди карантину, воєнного стану, строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю І групи або дитиною з інвалідністю, людиною, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідач зазначає, що виключення/оптимізація періодів з розрахунку заробітної плати позивачу вже було здійснено. З розрахунку виключено період з 01.03.2014р. по 31.12.2016р., що підтверджується розрахунком заробітної плати. Період оптимізації складає 34 місяців при загальному стажі 344 місяців. Таким чином, на думку відповідача, позивачу вже виключено 10 відсотків тривалості страхового стажу, що відповідає вимогам абз. 3 ч. 1ст. 40 Закону № 1058.

Проте, колегія суддів зазначає, що вказана оптимізація відбулась за першим випадком визначеним абз. 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV, що не виключає застосування також другого випадку.

При цьому, як зазначалось, позивач просив здійснити перерахунок пенсії з дати призначення 21 березня 2021 року на підставі довідок виданих пізніше дати призначення, а саме від 20.05.2021р. та 28.04.2021р.

Колегія суддів наголошує, що закріплена у наведеній нормі можливість оптимізації заробітку стосується призначення пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо правомірності відмови відповідача в здійсненні перерахунку пенсії та включенні періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, оскільки для виключення конкретного періоду, заявником повинно бути зазначено цей період при подані заяви про призначення пенсії.

Щодо зарахування стажу період роботи позивача на посаді юриста у виробничому кооперативі «Металіст» за трудовим договором від 04.02.1991р. з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. - 1 місяць 29 днів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон 1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За пунктом 17 18 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

У такому ж порядку показаннями свідків підтверджується час роботи громадян із числа національних меншин, примусово виселених з місць постійного проживання в 30-40 роки, а також час роботи в колгоспі до 1965 року у випадках, коли неможливо одержати документи про наявний стаж роботи, незалежно від причин відсутності необхідних документів.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п.23, 24 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.

У трудовій книжці позивача відсутні записи про період роботи з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. в кооперативі «Металіст».

На підтвердження роботи в цей період позивачем надано трудовий договір від 04.02.1991р. Зазначений договір містить підписи сторін та печатку. При цьому, договір містить виправлення в частині року його підписання та початку дії.

Як зазначалось, відповідно до п.3 Порядку № 637 для підтвердження трудового стажу приймаються, зокрема, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання.

Матеріали справи не містить жодного документального підтвердження щодо виконання вказаного договору (відмітка про виконання, бухгалтерські документи щодо оплати праці тощо).

З оглядну на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відсутності підстав для зарахування позивачу до страхового стажу періоду з 04.02.1991р. по 02.04.1991р. за трудовим договором від 04.02.1991р.

Щодо зарахування до страхового стажу період здійснення позивачем підприємницької діяльності, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону №1058-ІV визначено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску);

2) проходження військової служби по 31 грудня 2017 року включно;

3) перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами з 1 січня 2004 року по 30 червня 2013 року включно;

4) перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 1 січня 2004 року до часу запровадження сплати страхових внесків (єдиного внеску) за жінок, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

5) перебування у довготерміновому відрядженні працівників дипломатичної служби у період з 1 січня 2004 року по 30 квітня 2016 року, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.

За п.4 Порядку № 637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток N 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

За п. 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема:

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03.07.1998р., спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно з пунктом 2 Указу Президента від 03.07.1998р. №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" (який був чинний на момент здійснення позивачем підприємницької діяльності та втратив чинність 01.01.2012р.) суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком, шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

У разі коли фізична особа - суб`єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

У разі коли платник єдиного податку здійснює підприємницьку діяльність з використанням найманої праці або за участю у підприємницькій діяльності членів його сім`ї, ставка єдиного податку збільшується на 50% за кожну особу.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов`язку нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов`язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Державний Комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва у листі від 26.04.2006р. N 3158 з питання сплати внесків на пенсійне страхування платниками єдиного податку, зазначив, що

Указом Президента України від 03.07.98р. N 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" (в редакції Указу від 28.06.99 р. N 746 передбачено, що суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Отже, до 1 січня 2004 року платники сплачували страхові внески до Пенсійного фонду України у складі єдиного податку (42% від суми податку). З 1 січня 2004 року набув чинності Закон України від 09.07.2003 р. N 1058-IV ( 1058-15 ) "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким передбачено перехід від системи пенсійного забезпечення до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і встановлення прямої залежності розмірів пенсій від страхового стажу й заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені внески до Пенсійного фонду та загального порядку сплати страхових внесків для всіх роботодавців за найманих працівників, незалежно від обраного способу оподаткування. Фактично одночасно діяли різні порядки сплати страхових внесків для суб`єктів спрощеного оподаткування.

Щодо періоду підприємницької діяльності з 13.05.1993р. по 31.07.1998р., колегія судів зазначає наступне.

Зазначене свідчить, що підставою для зарахування періоду зайняття підприємницькою діяльністю до 1 травня 1993 р. до трудового стажу є довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, інший документ який свідчить про сплату внесків, або торговий патент, патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян.

Матеріали справи не містять документального підтвердження сплати внесків.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника, як підставу для зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП №306 від 25.03.1993р. з 13.05.1993р. по 31.07.1998р., на те, що він отримав вищу юридичну освіту, ліцензію Міністерства юстиції на здійснення юридичної практики від 17.03.1993р. за №2-1690, та був зареєстрований у Державній адміністрації Василівського району підприємцем без створення юридичної особи від 25.03.1993р. за №306, оскільки вказане не свідчить про виконання обов`язків із сплати внесків в цей період, що є підставою для зарахування такого періоду до стажу.

Посилання скаржника на те, що він був зареєстрований у Пенсійному фонді Василівського району та своєчасно сплачував обов`язкові внески до Пенсійного фонду в розмірі 9 відсотків суми доходу, а з 07 лютого 1996 року по 01 серпня 1998 року по 33,6 %, не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ухилення чи несвоєчасну реєстрацію в органах ПФУ чи фінансові санкції за несвоєчасну оплату внесків до Пенсійного фонду, колегія суддів також не приймає, з огляду на те, що вказане не свідчить про виконання обов`язків із сплати внесків в цей період.

Також, згідно відповіді пенсійного органу від 08.06.21р. №7254-6737/К-06/8-0800/21, позивач зареєстрований у пенсійному фонді з 2002 року.

Отже відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП №306 від 25.03.1993р. з 13.05.1993р. по 31.07.1998р.

Щодо зарахування до стажу періоду підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП від 26.10.1999р. за №02140857ф0010098, а саме, з 01.01.2000р. по 31.12.2001р. - 2 роки; з 01.01.2002р. по 31.12.2002р. - 1 рік; з 01.01.2003р. по 31.12.2003р. - 1 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Так, за положенням вищезазначених нормативних актів на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії встановлено, що Закон № 1058 та Порядок № 22-1 визначає право на зарахування до стажу період з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, у той час як Порядок № 637, надає право на зарахування до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування у тому числі із застосуванням фіксованого податку з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р.

Колегія суддів наголошує, що у разі коли норма нормативно-правового акта, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків особи, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь особи, так і відмовити, рішення приймається на користь також особи.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 (провадження № 11-555заі18), із посиланням на положення ст. ст. 1, 8, 92 Конституції України, а також на ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Цей принцип також неодноразово був застосований Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду під час вирішення спорів у соціальній сфері, зокрема, у постановах від 13.02.2018р. у справі № 580/122/17, від 20.02.2018р. у справі № 576/1724/17, від 20.02.2018р. у справі № 679/761/15-а, від 27.02.2018р. у справі № 642/3284/17, від 27.02.2018р. у справі № 227/2360/17, від 17.12.2018р. у справі № 344/12315/16-а, від 23 січня 2024 року у справі №160/17347/22 від 20 березня 2024 року у справі № 560/8994/21.

Отже, оскільки нормативним актом який визначає порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій визначено право особи на зарахування до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування у тому числі із застосуванням фіксованого податку з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р., колегія суддів вважає необґрунтованою відмову відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача вищезазначених періодів, який у тому числі підтверджуються книгою обліку доходів та витрат за період з 26.10.1999р. по 31.12.2003р. в частині сплати єдиного податку у цей період.

Щодо зарахування до стажу періоду підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП від 26.10.1999р. за №02140857ф0010098, а саме, з 01.01.2020р. по 20.03.2021р., колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування підтверджується сплата внесків за період з 01.01.2020р. по 20.03.2021р.

Зазначене свідчать про необґрунтованість висновків відповідач та наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо зарахування до стажу періоду підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП від 26.10.1999р. за №02140857ф0010098, а саме, з 01.01.2004р. по 31.12.2008р. - 5 років; з 01.01.2009р. по 31.07.2009р. - 4 місяці 7 днів; з 01.08.2009р. по 31.08.2009р. - 1 місяць; з 01.09.2009р. по 30.06.2010р. - 6 місяців 26 днів; колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування підтверджується сплата внесків за період з 01.01.2020р. по 20.03.2021р.

Відповідно до копій свідоцтва про оплату єдиного податку які збереглися Єдиний податок додатково підтверджується інформація викладена

У книзі обліку доходів та витрат за період з 01.01.2004р. по 30.06.2010р. міститься записи про сплату єдиного податку та внесків.

Зазначені обставини необґрунтовано було не враховано відповідачем при розгляді питання щодо зарахування вказаного стажу.

Так, за положенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.

Згідно п. 1.8 Порядку № 22-1, У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

За п. 3.3 Порядку, орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Згідно до п. 4.3. Порядку, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Тобто, відповідач, до прийняття рішення про відмову, мав можливість витребувати у позивача додаткові докази що підтверджують стаж та витребувати необхідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб для оформлення пенсії, однак суду не надано інформації щодо витребування таких доказів, чим, на думку суду, відповідач порушив права позивача на належне підтвердження стажу для отримання пенсії.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем належного та обґрунтованого рішення щодо не зарахування вказаних спірних періодів роботи на час призначення пенсії на підставі поданих позивачем документів не приймалось, мотивів не врахування документів наданих позивачем не зазначалось.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, суд дійшов до висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо зарахування вказаного періоду.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що належними є способи захисту, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який забезпечує виконання її приписів. Визначення ефективного судового захисту пов`язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, суд дійшов до висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є:

-зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії позивача з 21 березня 2021 року з зарахуванням до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП від 26.10.1999р. за №02140857ф0010098, а саме: з 01.01.2000р. по 31.12.2001р.; з 01.01.2002р. по 31.12.2002р.; з 01.01.2003р. по 31.12.2003р.; з 01.01.2020р. по 20.03.2021р.

-зобов`язати відповідача при перерахунку пенсії позивача з 21 березня 2021 року повторно розглянути питання зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП від 26.10.1999р. за №02140857ф0010098, а саме: з 01.01.2004р. по 31.12.2008р.; з 01.01.2009р. по 31.07.2009р.; з 01.08.2009р. по 31.08.2009р.; з 01.09.2009р. по 30.06.2010р.

Отже, суд дослідивши наявні докази у справі, вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволені позовних вимог помилковими, оскільки, як вже зазначалось, у даному випадку відповідачем було частково неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів до стажу.

Відповідно до викладеного, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, частковому скасуванні рішення суду та прийняття постанови у цій частині про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року в адміністративній справі №280/2230/23 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року в адміністративній справі №280/2230/23 - скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області додатково зарахувати до загального трудового та страхового стажу період періоди здійснення підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП від 26.10.1999 за №02140857ф0010098, а саме: з 01.01.2000р. по 31.12.2001р. - 2 роки; з 01.01.2002р. по 31.12.2002р. - 1 рік; з 01.01.2003р. по 31.12.2003р. - 1 рік; з 01.01.2004р. по 31.12.2008р. - 5 років; з 01.01.2009р. по 31.07.2009р. - 4 місяці 7 днів; з 01.08.2009р. по 31.08.2009 р. - 1 місяць; з 01.09.2009р. по 30.06.2010р. - 6 місяців 26 днів; з 01.01.2020р. по 20.03.2021р. - 2 місяці 20 днів.

Прийняти нове судове рішення в цій частині, яким вимоги задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з 21 березня 2021 року з зарахуванням до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП від 26.10.1999р. за №02140857ф0010098, а саме: з 01.01.2000р. по 31.12.2001р.; з 01.01.2002р. по 31.12.2002р.; з 01.01.2003р. по 31.12.2003р.; з 01.01.2020р. по 20.03.2021р.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області при перерахунку пенсії позивача з 21 березня 2021 року повторно розглянути питання зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП від 26.10.1999 за №02140857ф0010098, а саме: з 01.01.2004р. по 31.12.2008р.; з 01.01.2009р. по 31.07.2009р.; з 01.08.2009р. по 31.08.2009р.; з 01.09.2009р. по 30.06.2010р.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року в адміністративній справі №280/2230/23 залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Суддя-доповідач С.В. Білак

Судді І.В. Юрко

С.В. Чабаненко