Справа № 280/1368/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
03 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/1368/24
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2024 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
До Третього апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої просить встановити судовий контроль за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2024 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подати суду звіт про виконання вищевказаної постанови суду апеляційної інстанції.
Отже, позивач покликаючись на бездіяльність відповідача, яка полягає у не виконанні постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі № 280/1368/24, що суперечить наведеним приписам національного та міжнародного законодавства та усталеній практиці національних та міжнародного судів, просить встановити судовий контроль за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі № 280/1368/24 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надати звіт у десятиденний строк, щодо виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі № 280/1368/24 з урахуванням висновків викладених в ухвалі про встановлення судового контролю.
У запереченнях на заяву позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суд, пенсійний орган просить відмовити у задоволенні заяви.
В обґрунтування заяви зазначено, на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №280/1368/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн, встановленого на 01.01.2021 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн, встановленого на 01.01.2022 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік», за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн, встановленого на 01.01.2023 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», з 01.01.2024 виходячи розрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні, встановленого на 01.01.2024 абзацом 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», про що свідчать розпорядження про перерахунок пенсії від 10.07.2024. Розмір щомісячного довічного грошового утримання на виконання постанови суду розраховано наступним чином: (посадовий оклад + доплата за вислугу років) x 78%, де: - посадовий оклад: прожитковий мінімум для працездатних осіб (згідно із законами України про Державний бюджет України на відповідний рік) x базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду (становить 50 прожиткових мінімум для працездатних осіб) x регіональний коефіцієнт (1,2); - доплата за вислугу років: відповідно до довідки Апеляційного суду Запорізької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 15.06.2021 №01/51/21; - 78% (відсоток по стажу). Окрім того, на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №280/1368/24 Головним управлінням здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходів, про що свідчить розрахунок, копія якого Документ сформований в системі «Електронний суд» 27.08.2024, та виплата якої буде здійснюватися за рахунок коштів з Державного бюджету України в рамках черговості. Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024 внесена до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Звертає увагу суду, що зобов`язань щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі будь-яких довідок про суддівську винагороду постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024 на Головне управління покладено не було. Зазначено, що постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №280/1368/24 було виконано відповідачем відповідно до покладених зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.
Позивач, у відповіді на заперечення відповідача щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суд зазначив, що пенсійний орган ухиляється від повного виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі № 280/1368/24 щодо здійснення перерахунку, здійснило частковий перерахунок, який не відповідає Закону «Про судоустрій і статус суддів» та інформаційним довідкам Запорізького апеляційного суду від 25.07.2024 щодо розміру суддівської винагороди на 01.01.2021 року становить - 217920 гривень, на 01.01.2021 року становить - 238 176 гривень, на 01.01.2023 року - 257 664 гривень, на 01.01.2023 року 290688 гривень.
Дослідивши матеріали справи та доводи заяви про встановлення судового контролю, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно частин 2, 13 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
Конституційний Суд України у рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 вказав, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав, свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 п.п.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).
Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).
Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, з моменту набрання законної сили судовим рішенням виникає безумовний обов`язок його виконання.
Статтею 382 КАС України врегульовано питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Згідно частин 1, 2 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль
Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 по справі №826/9960/15.
КАС України надано суду право застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Так, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові 14.05.2020 по справі №800/320/17.
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Схожі висновки Конституційний Суд України зробив у рішеннях від 1 березня 2023 року у справі № 2-р(ІІ)/2023 (щодо рівноправності сторін під час судового контролю за виконанням судового рішення) та від 19 квітня 2023 року у справі № 4-р(ІІ)/2023 (щодо особових даних у судовому рішенні).
Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.
Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).
В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а, від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18 та від 1 травня 2023 року у справі № 520/926/21.
Отже, аналіз положень статті 382 КАС України у її системному взаємозв`язку зі статтею 372 КАС України дозволяє стверджувати, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися за наявності для цього підстав, безвідносно до факту наявності виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
Таким чином, позивач має право звернутися із заявою (клопотанням) про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його невиконання.
Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що судовий контроль в порядку статті 382 КАС України шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення може бути встановлено за таких умов, а саме : рішення суду ще не виконано, у тому числі у порядку його примусового виконання; існує обґрунтований і підтверджений доказами ризик його невиконання; існують підтверджені доказами обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, або дають підстави вважати, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач (його правонаступник) створює перешкоди для виконання такого рішення, має намір ухилення від цього обов`язку.
Дослідивши матеріали справи, доводи позивача та заперечення відповідача, надані суду докази, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до постанови суду апеляційної інстанції відповідача було зобов`язано не тільки здійснити перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вимог законодавства, але й виплатити належні суми, проте доказів того, що пенсійним органом судове рішення виконано належним чином та в повному обсязі матеріали справи не містять.
Відтак, оскільки с удове рішення не виконано, колегія суддів дійшла висновку, що заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протягом одного місяця, з моменту отримання цієї ухвали, подати до Третього апеляційного адміністративного суду звіт про виконання постанови суду.
При цьому, колегія суддів наголошує, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Крім того, позивачем до суду було подано клопотання про витребування у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області детальний розрахунок середньомісячного заробітку, колегія суддів зазначає.
Керуючись ст.ст. 243,311,325,328,329,382 КАС України, суд -
Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протягом одного місяця з дня отримання цієї ухвали, подати до Третього апеляційного адміністративного суду звіт про виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2024 року.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров