Справа № 953/934/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 р.Справа № 953/934/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Ульяніч І.В., м. Харків, по справі № 953/934/24

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України треті особи Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції , Заступник командира 5 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Миронюк Сергія Михайловича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії БАД № 376749 від 24.01.2024 року.

Рішенням Фрунзенський районний суд м. Харкова від 25.07.2024 року задоволено позов ОСОБА_1 .

Скасовано постанову заступника командира 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Миронюка Сергія Михайловича, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 376749 від 24 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ст. 126 ч. 4 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень.

Закрито справу про адміністративне правопорушення за ст. 126 ч. 4 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 гривні.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 25.07.2024 року у справі №953/934/24.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем вказано, що під час перевірки особи позивача за інформаційно-аналітичними базами Національної поліції України було встановлено, що позивач позбавлений права керування постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова строком на один рік у справі № 645/4439/23 від 13.09.2023 року. Таким чином, рішення суду набрало законної сили 26.09.2023 р. Отже, позивач, 24.01.2024 під час керування транспортного засобу, порушив пункт 2.1 а Правил дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р. Заступник командира роти ОСОБА_2 встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, у відповідності до статті 278 КУпАП, розпочав підготовку до розгляду справи. В ході даної підготовки позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, про що позивач проставив відповідний підпис в графі № 8 оскаржуваної постанови. Після завершення підготовки до розгляду справи, інспектор керуючись статями 279, 280 КУпАП розпочав відносно позивача розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною четвертою статті 126 КУпАП. Маючи персональні дані позивача, поліцейські скористалися базою з переліком осіб, що позбавлені права керування, яка є складовою інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» та переглянули наявність діючої санкції у вигляді позбавлення права керування у позивача. При винесенні цієї постанови, заступник командира роти ОСОБА_2 керувався положеннями ПДР України, КУпАП та Законом України «Про дорожній рух», в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне позивачем, а тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, вважають, що позовна заява ОСОБА_1 щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії БАД № 376749 винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Окремо просить звернути увагу на те, що представником позивача були вчинені дії щодо оскарження рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2023 у справі №645/4439/23 після прийняття оскаржуваної постанови, однак постановою Харківського апеляційного суду від 16.04.2024 строк на оскарження вищевказаного рішення був поновлений, апеляційна скарга була залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. Скасування оскаржуваної постанови порушує принцип правової визначеності, адже поліцейський, який виносить постанову правомірно з доведенням вини суб`єкта правопорушення, не може усвідомлювати, що особі поновлять процесуальний строк, який минув майже як пів року.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд відмовити Департаменту патрульної поліції у задоволенні апеляційної скарги на рішення Фрунзенського районного суду м Харкова від 25.07.2024 року.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для зміни мотивів та підстав задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що старшим капітаном поліції 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Миронюком С.М. винесено постанову Серії БАД № 376749 від 24 січня 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 , 24.01.2024 року об 18 годині 35 хвилин, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1 , по проспекту Ювілейному, 80 в м. Харків, будучі позбавленим права керування транспортним засобом, порушив вимоги правил дорожнього руху п. 2.1.а «керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом». Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1 виходив з того, що інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Миронюком С.М. не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, з посиланням на належні та допустимі докази та наявність вини в діях ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Окрім того, задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що на час винесення постанови інспектором УПП 24.01.2024 року, постанова про позбавлення права керування транспортними засобами від 13.09.2023 року не набрала законної сили, так як була оскаржена в апеляційному порядку.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним рішенням суду першої інстанції, але частково з інших мотивів та підстав, з огляду на наступне.

прийшла до висновку, що підстави та мотиви прийнятого судом першої інстанції рішення підлягають зміні, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи повинен керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 6 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (частина перша статті 7 Закону України Про Національну поліцію).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України Про Національну поліцію поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Із матеріалів справи встановлено, що 24.01.2024 року о 18:35 год., в м.Харкові на проспекті Ювілейному, біля буд.80, інспектором УПП Харківської області капітаном поліції Миронюком С.М., відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 376749 за ч.4 ст.126 КУпАП, в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучі позбавленим права керування транспортним засобом Фрунзенським районним судом м. Харкова терміном на 1 рік, постанова від 13.09.2023 р., справа № 645/4439/23, дата набрання законної сили 26.09.2023 р., чим порушив п.2.1.а ПДР. Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності визначені статтею 268 КУпАП, зокрема: заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

З аналізу вказаних приписів слідує про наявність у суб`єкта владних повноважень - посадової особи органів Національної поліції, уповноваженої розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, законодавчо встановленого обов`язку із забезпечення осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, можливість користування правами, наведеними у статті 268 КУпАП, при цьому участь адвоката у розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою та забезпечується тільки у разі бажання особи скористатись такою допомогою.

При цьому, з доданого до матеріалів справи відеозапису, колегією суддів встановлено, що в ході розгляду вказаної справи поліцейським роз`яснювалися позивачу права, передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП, в тому числі і щодо участі адвоката.

Проте, позивачем клопотання про забезпечення участі адвоката при розгляді справи не заявлялось.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що відповідачем складено оскаржувану постанову без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що на час винесення постанови інспектором УПП 24.01.2024 року, постанова про позбавлення права керування транспортними засобами від 13.09.2023 року не набрала законної сили, так як була оскаржена в апеляційному порядку, колегія суддів зазначає наступне.

Так, постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2023 року у справі №645/4439/23, ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУПАП до штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч. 10 ст. 294 КУпАП постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі якщо апеляційна скарга була подана та строк на апеляційне оскарження був поновлений, то вказане рішення суду першої інстанції набуває законної сили після винесення постанови судом апеляційної інстанції.

При цьому, постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2023 не була оскаржена позивачем протягом десяти днів з дня її прийняття.

В матеріалах справи докази обізнаності позивача про позбавлення його права керування транспортними засобами постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова або отримання копії вказаної постанови до 24.01.2024 року відсутні.

В той же час, 15.02.2024 року представником позивача до Харківського апеляційного суду подано апеляційну скаргу на вказану постанову, разом із клопотанням про поновлення процесуального строку.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16.04.2024 року клопотання задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження, у зв`язку з тим, що позивача та його представника не було належним чином повідомлено про розгляд справи, як і було не вручено постанову у цій справі. Апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_3 на постанову була залишена без задоволення, а постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2023 року була залишена без змін.

Отже, саме з часу прийняття апеляційним судом постанови рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2023 набрало законної сили.

Стаття 317 КУпАП передбачає, що постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Відповідно до ст. 317-1 виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Матеріали справи не містять доказів вилучення посвідчення водія, яке мало бути здійснено посадовими особами органів Національної поліції на виконання постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова, а тому доводи відповідача що позивач повинен був усвідомлювати, що до нього крім штрафу також застосовано і санкцію у виді позбавлення права керування транспортними засобами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази обізнаності позивача про позбавлення його посвідчення водія станом на 24.01.2024 року.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано докази обізнаності позивача про позбавлення його водійських прав за рішенням суду.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини (умисної або необережної) особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З приведеного вбачається, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження зобов`язаний з`ясувати під час розгляду справи наявність вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення та надати докази в підтвердження таких обставин до суду.

Враховуючи те, що рішення суду про позбавлення позивача посвідчення водія набуло законної сили лише 16.04.2024 та відсутність в матеріалах справи доказів обізнаності позивача про позбавлення його водійських прав на час прийняття оскаржуваної постанови, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , але частково з інших мотивів та підстав викладених вище.

Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується статтею 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Згідно частини першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на зазначене вище, враховуючи часткове неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.07.2024 року у справі №953/934/24 підлягає частковій зміні в частині мотивів і підстав його прийняття з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.07.2024 по справі № 953/934/24 змінити в частині мотивів та підстав задоволення позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій Л.В. Любчич