Справа № 420/22659/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 18 липня 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_2 про звільнення з військової служби;

- зобов`язати ВІЙСЬКОВУ ЧАСТИНУ НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_2 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, поданий 10.01.2024;

- зобов`язати ВІЙСЬКОВУ ЧАСТИНУ НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_2 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 . У позивача перебуває на утриманні троє дітей віком до 18 років: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пасинок, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка.

У зв`язку з наявністю підстав для звільнення, 27.12.2023 року позивач направив до військової частини НОМЕР_1 рапорт про надання клопотання щодо звільнення його, солдата ОСОБА_1 , старшого навідника Військової частини НОМЕР_1 , з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. До рапорту додав: паспорт, РНОКПП та Витяг з Єдиного державного реєстру демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання дружини ОСОБА_6 ; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 ; акт опитування свідків від 16.10.2023; посвідчення батьків багатодітної сім`ї; Довідка Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області від 11.10.2023 №21.6-32/12287; заява від 19.10.2023 року №1028, посвідчена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В.

10.01.2024 року позивач повторно подав рапорт на звільнення. Враховуючи відсутність відповіді на рапорт, 18.03.2024 року в інтересах позивача здійснено адвокатський запит про результати розгляду рапорту. 26.03.2024 року відповідач надав відповідь про продовження строку розгляду адвокатського запиту. Станом на дату подання позовної заяви, ні відповіді на рапорт від 27.12.2023 року, ні відповіді на адвокатський запит позивач не отримував. За наявності законних підстав для звільнення Позивача не звільняють з військової служби.

Відзив на адміністративний позов обґрунтовано наступним

Вимоги, викладені в позовній заяві позивачем, військова частина НОМЕР_1 не визнає в повному обсязі, як такі, що є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству, виходячи з того, що відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини, зокрема у зв`язку з наявністю у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 16.01.2007 року, ОСОБА_7 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки: батько ОСОБА_8 ; мати ОСОБА_9 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 02.08.2013 року, ОСОБА_10 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьки: батько ОСОБА_11 ; мати ОСОБА_12 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 30.03.2017 року, ОСОБА_11 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьки: батько ОСОБА_11 ; мати ОСОБА_12 . Таким чином, ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, саме на батьків ОСОБА_14 діюче законодавство України покладає обов`язок утримання. Позивачем не надано рішення суду, яким би батька ОСОБА_14 було звільнено від обов`язку утримувати свого сина на підставі частини 2 статті 188 СК України.

Піклування над малолітньою дитиною можливе після позбавлення його батьків (в даному випадку громадянина ОСОБА_15 ) батьківських прав. Іншими словами, про можливість перебування неповнолітнього ОСОБА_14 на утриманні позивача можна було б стверджувати у разі наявності рішення суду про позбавлення його батька ОСОБА_15 батьківських прав та рішення про встановлення піклування. Таким чином, позивач має на утриманні дві дитини віком до 18 років малолітню ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 , та малолітнього ОСОБА_17 26 березня 2017 року, а тому на нього не поширюється положення підпункту "г" пункту 2 частини 4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та відповідно право на звільнення на підставі наведеної норми відсутнє. Враховуючи вищевикладене, командування військової частини НОМЕР_1 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

29 липня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну аяву (вхід. № ЕС/30974/24).

Станом на 03 жовтня 2024 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача та відповідача, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та письмові пояснення представника позивача, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 проходить військову службу службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

У позивача перебуває на утриманні троє дітей віком до 18 років: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пасинок, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка, що підтверджено актом опитування свідків від 16.10.2023 року, посвідченням батьків багатодітної сім`ї, довідкою Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області від 11.10.2023 року №21.6-32/12287, заявою від 19.10.2023 року №1028, посвідчена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В.

27.12.2023 року позивач направив до військової частини НОМЕР_1 рапорт про надання клопотання щодо звільнення його, солдата ОСОБА_1 , старшого навідника Військової частини НОМЕР_1 , з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

До рапорту позивач додав: паспорт, РНОКПП та Витяг з Єдиного державного реєстру демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання дружини ОСОБА_6 ; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 ; акт опитування свідків від 16.10.2023; посвідчення батьків багатодітної сім`ї; Довідка Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області від 11.10.2023 №21.6-32/12287; заява від 19.10.2023 року №1028, посвідчена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В.

10.01.2024 року позивач повторно подав рапорт на звільнення.

Враховуючи відсутність відповіді на рапорт, 18.03.2024 року в інтересах позивача здійснено адвокатський запит про результати розгляду рапорту.

26.03.2024 року відповідач надав відповідь про продовження строку розгляду адвокатського запиту.

Станом на дату подання позовної заяви, ні відповіді на рапорт від 27.12.2023 року, ні відповіді на адвокатський запит позивач не отримував.

Вважаючи, бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення позивача з військової служби протиправною, останній звернувся до суду із даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Так, частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII).

Частинами 1, 2, 4 - 6 статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який востаннє продовжений до 18.08.2023 року.

В свою чергу, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Спірним у даній справі є питання щодо застосування положень абзацу шостого підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають підстави для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини.

Так, згідно пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 2232-XII) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Судом встановлено, що на утриманні позивача перебувають троє дітей віком до 18 років: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пасинок; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка.

Пасинок Позивача ОСОБА_3 , рідний син ОСОБА_4 та рідна дочка ОСОБА_5 проживають разом з позивачем.

Відповідно до довідки від 11.10.2023 року №21.6-32/12287 про відсутність виконавчого провадження щодо стягнення аліментів в Арцизькому ВДВС не перебуває на виконанні та ніколи не перебувало виконавче провадження про стягнення аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_6 , що зареєстрована у реєстрі за №1028, позивач - ОСОБА_1 , надає повне матеріальне забезпечення та утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Акту опитування свідків від 16.10.2023 року, разом з позивачем проживають дружина ОСОБА_6 , пасинок ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_5 .

Отже, на утриманні у позивача перебувають троє дітей, про що відповідачу було надано відповідні і достатні докази.

Матеріалами справи підтверджується подання позивачем рапортів, в яких останній просив звільнити його з військової служби в запас відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років.

На підтвердження наявності підстав для звільнення позивача з військової служби останній додав до рапорту: паспорт, РНОКПП та Витяг з Єдиного державного реєстру демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання дружини ОСОБА_6 ; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 ; акт опитування свідків від 16.10.2023; посвідчення батьків багатодітної сім`ї; Довідка Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області від 11.10.2023 №21.6-32/12287; заява від 19.10.2023 року №1028, посвідчена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В.

Частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з абзацом 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби командир військової частини зобов`язаний видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту.

При цьому, подання рапорту "по команді", як то визначено пунктом 233 Положення №1153/2008, означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті.

27.12.2023 року позивач направив командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про надання клопотання щодо звільнення його, солдата ОСОБА_1 , старшого навідника Військової частини НОМЕР_1 , з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

До рапорту позивач додав: паспорт, РНОКПП та Витяг з Єдиного державного реєстру демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання дружини ОСОБА_6 ; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 ; акт опитування свідків від 16.10.2023; посвідчення батьків багатодітної сім`ї; Довідка Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області від 11.10.2023 №21.6-32/12287; заява від 19.10.2023 року №1028, посвідчена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В.

10.01.2024 року позивач повторно подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт на звільнення.

Тобто, позивач подав рапорт своєму безпосередньому командиру, тому командир військової частини НОМЕР_1 , в якій проходить військову службу позивач, повинен розглянути рапорт та прийняти відповідне рішення.

В свою чергу, доказів того, що командир військової частини НОМЕР_1 розглянув рапорт позивача та документи, які підтверджують підстави звільнення позивача з військової служби, та задовольнив такий рапорт або відхилив його, чи прийняв інше рішення, що належить до його компетенції, матеріали справи не містять.

Оскільки ні наказ по особовому складу про звільнення позивача з військової служби, а ні обґрунтованої відмови у задоволенні цього рапорту, військова частина НОМЕР_1 не прийняла, тому вказане свідчить, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нерозгляду рапорту позивача від 10.01.2024 року про звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Водночас, відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного суду України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Як зазначалось вище, прийняття наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби є дискреційними повноваженнями військової частини, де проходить службу останній.

Оскільки військова частина НОМЕР_1 належним чином не розглянула рапорт позивача про звільнення з військової служби, та не прийняла будь-яке рішення, яке б породжувало для ОСОБА_1 юридичні наслідки, тому суд, в контексті спірних правовідносин може лише зобов`язати відповідача розглянути зазначений рапорт та прийняти відповідне рішення.

У зв`язку з цим, у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача звільнити ОСОБА_2 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років слід відмовити.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судового збору у відповідності до вимог ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 10.01.2024 року про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 10.01.2024 року про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII через перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).

Суддя С.О. Cтефанов