Справа № 420/20113/24
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перетинанні державного кордону України №1524 від 01.06.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону на виїзд з України.

Ухвалою суду від 01.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог позивач у позовній заяві вказала, що 01.06.2024 року ОСОБА_1 з метою перетинання державного кордону з республікою Молдова прибула до пункту пропуску через державний кордон України «Старокозаче». Як вказала позивач, для перетинання кордону позивач надала усі необхідні документи, яких було достатньо для підтвердження права на перетинання кордону, однак за результатами розгляду поданих позивачем документів, було прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України. Рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України №1524 від 01.06.2024 начальника групи віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, лейтенанта ОСОБА_2 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у перетині державного кордону на виїзд з України та відповідно до рішення про відмову №1524 від 01.06.2024, підставою відмови у перетині позивачем державного кордону на виїзд з України є те, що «щодо особи подано цивільний позов до суду». Позивач, вказавши, що зі змісту вказаного рішення не є зрозумілим, яка саме норма законодавства стала підставою для відмови у перетині кордону, рішення не містить чіткого посилання на чинну станом на 01.06.2024 норму законодавства, відповідно рішення є необґрунтованим, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

18.07.2024 до суду від НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, відповідач зазначив, що 01.06.2024 року о 11.11 в міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Старокозаче» на виїзд з України прибула громадянка України, яка на паспортний контроль надала паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час внесення інформації до спеціального програмного забезпечення «e-border control» модернізованої ІКС «Гарт-1» відбулось спрацювання відомчої бази даних 1.2.1 «Особи, стосовно яких є доручення правоохоронних органів», індекс «Н» (заборона виїзду з України). Відповідно до інформації, що міститься/зберігається в оперативних базах даних системи «Гарт-1» громадянці України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонено виїзд з України, відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2010 справа 2-4661-10. Дата постановки на контроль - 13.08.2010. Дата зняття - 01.01.2099. Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 01.06.2024 стосовно позивача прийняте уповноваженою особою відповідно до законодавства України. Відповідно до пункту 7 Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю "Гарт-1" Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.09.2008 року № 810 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 листопада 2008 року за № 1086/15777) розпорядником системи "Гарт-1" та інформації, що в ній обробляється, є Адміністрація Держприкордонслужби України. Виходячи з вищевикладеного, як вказав відповідач, відмова в перетинанні державного кордону України громадянці України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правомірна та відповідає вимогам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України №1524 від 01.06.2024 «Про відмову в перетинанні державного кордону України» відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у перетинанні державного кордону з підстав «Щодо особи подано цивільний позов до суду»(а.с.13-14).

Позивач, не погоджуючись із прийняттям вказаного рішення, звернулась до суду із цим позовом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України Про прикордонний контроль.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про прикордонний контроль прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів. Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Прикордонний контроль включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; 3) виконання доручень уповноважених державних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; 6) перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.

У відповідності до ч.1, 2 ст.7 Закону України Про прикордонний контроль паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

У відповідності до ч.1 ст.14 Закону України Про прикордонний контроль іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

В свою чергу, у відповідності до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року

№ 3857-XII право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Механізм надання Держприкордонслужбі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон (далі - доручення) визначає Порядок надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 р. № 280.

Згідно п. 2-5 Порядку № 280 уповноважені державні органи під час надання, а Держприкордонслужба під час виконання доручень керуються Конституцією та законами України і цим Порядком. Доручення Держприкордонслужбі надаються уповноваженими державними органами відповідно до їх компетенції та за наявності підстав, визначених законом. Доручення надсилаються на адресу органу Держприкордонслужби, визначеного Адміністрацією Держприкордонслужби (далі - орган Держприкордонслужби). Уповноважені державні органи можуть надавати доручення щодо, зокрема, заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства протягом строку, встановленого уповноваженим державним органом.

Відповідно до п. 12, 13 Порядку № 280 доручення, що надійшли до органу Держприкордонслужби, беруться ним на контроль не пізніше наступного дня після їх надходження. Доручення беруться на контроль на строк, зазначений у дорученні, з дня надходження до органу Держприкордонслужби. Доручення, що надаються згідно з абзацом другим пункту 5 цього Порядку, беруться на контроль не більш як на строк, визначений у Законі України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно п. 16, 17, 19 Порядку № 280 доручення достроково знімається з контролю органом Держприкордонслужби у разі надходження повідомлення про його відкликання за підписом посадової особи, яка підписала доручення, або посадової особи вищого рівня, зазначеної у пунктах 6 і 7 цього Порядку, або коли протягом п`яти діб до органу Держприкордонслужби не надійшов оригінал доручення, поданого згідно з пунктом 11 цього Порядку.

Виконання доручень здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби під час проведення перевірки документів осіб на право в`їзду в Україну або виїзду з України.

Порядок дій уповноважених службових осіб Держприкордонслужби у разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон осіб, стосовно яких надано доручення, та порядок взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, які надали доручення, визначаються законодавством.

З метою визначення алгоритму взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, забезпечення оперативності й злагодженості дій їх підрозділів та посадових осіб під час виконання наданих ними доручень у пунктах пропуску через державний кордон та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї (далі - пункт пропуску) розроблено Порядок дій уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України в разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон України та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї осіб, стосовно яких надано доручення, та порядок взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, які надали доручення, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.06.2017 № 535.

Відповідно до п. 2-4, 6 розділу І Порядку № 535 доручення надсилаються до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби (далі - Головний центр) та беруться до виконання відповідно до Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року № 280.

Обробка інформації (уведення, записування, зчитування, зберігання, знищення, приймання, передавання) та формування баз даних відомостей про осіб, стосовно яких є доручення (далі - оперативні бази даних), здійснюються тільки з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю Гарт-1 Державної прикордонної служби України (далі - система Гарт-1), яка функціонує відповідно до Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю Гарт-1 Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 вересня 2008 року № 810, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 листопада 2008 року за № 1086/15777.

Відомості про особу вводяться для перевірки наявності чи відсутності інформації за оперативними базами даних системи Гарт-1 уповноваженою службовою особою Держприкордонслужби з паспортних документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства із застосуванням приладів для автоматичного зчитування машинозчитуваної зони паспортних документів (паспортрідерів), у тому числі й з електронних чипів, що містять інформацію про власника, зокрема й інформацію про його біометричні дані, а в разі відсутності таких приладів чи даних у машинозчитуваній зоні - уручну.

Перевірка наявності чи відсутності інформації за оперативними базами даних системи Гарт-1 здійснюється уповноваженою службовою особою Держприкордонслужби, яка в установленому порядку призначена і несе службу в прикордонному наряді Перевірка документів, з використанням автоматизованих робочих місць Інспектор (далі - АРМ Інспектор) програмно-технічних комплексів автоматизації прикордонного контролю Гарт-1/П системи Гарт-1 під час прикордонного контролю.

Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку № 535 у разі збігу інформації про особу, яка перетинає державний кордон або виїжджає з тимчасово окупованої території України, з інформацією, що зберігається в оперативних базах даних системи Гарт-1 за індексом Д, уповноважені службові особи Держприкордонслужби виконують такі дії: 1) інспектор прикордонної служби, що здійснює перевірку паспортних документів: доповідає старшому зміни прикордонних нарядів або старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску (далі - старший прикордонних нарядів) про виявлення особи, якій заборонено в`їзд в Україну; передає старшому прикордонних нарядів паспортний документ особи та не пропускає її через державний кордон або через межу тимчасово окупованої території України; 2) старший прикордонних нарядів, зокрема, відмовляє такій особі у перетинанні державного кордону або у виїзді з тимчасово окупованої території України, про що виносить рішення про відмову в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному статтею 14 Закону України Про прикордонний контроль, або рішення про відмову особі у в`їзді на тимчасово окуповану територію України або виїзді з неї, форму якого наведено в додатку 4 до Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 367 (зі змінами); у разі відсутності в паспортному документі іноземця чи особи без громадянства відмітки уповноваженого державного органу про заборону в`їзду в Україну проставляє таку відмітку із зазначенням терміну, указаного в оперативних базах даних.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України №1524 від 01.06.2024 «Про відмову в перетинанні державного кордону України» відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у перетинанні державного кордону з підстав «Щодо особи подано цивільний позов до суду»(а.с.13-14).

Поряд з цим, як вбачається з листа НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, на запит представника позивача(а.с.23), доручення щодо обмеження виїзду з України ОСОБА_1 надано Адміністрацією Держприкордонслужби у відповідності до Постанови №280, відповідно до ухвали Київського районного суду у м.Одесі від 06.07.2010, справа №2-4661/10.

Тобто, враховуючи доручення щодо обмеження виїзду з України ОСОБА_1 наданого Адміністрацією Держприкордонслужби у відповідності до Постанови №280, у зв`язку з прийняттям ухвали Київського районного суду у м.Одесі від 06.07.2010, справа №2-4661/10, у посадових осіб прикордонної служби були наявні підстави для прийняття рішення про відмову в перетині державного кордону України, відповідно до Закону України Про прикордонний контроль, Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 р. № 280.

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, прийняте відповідачем правомірно у межах його повноважень, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перетинанні державного кордону України №1524 від 01.06.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону на виїзд з України, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.