Справа № 140/2384/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/2384/23 пров. № А/857/827/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року, прийняте суддею Валюх В.М., в м.Луцьк, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 140/2384/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (ППР) від 25.11.2021 № в частині накладення штрафної (фінансової) санкції в розмірі 17000,00 грн за порушення статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон № 481/95-ВР).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 заяву про поновлення строку звернення до суду задоволено.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 позов задоволено.

Суд зазначив, що позивача притягнуто до відповідальності за зберігання тютюнових виробів маркованих марками акцизного податку невстановленого зразка, однак висновок про такі порушення акт перевірки не містить. Про це йдеться лише у відзиві на позовну заяву, що вказує на недотримання контролюючим органом визначеного ПК України порядку проведення фактичної перевірки та оформлення її результатів в частині виявлення порушення статті 11 Закону № 481/95-ВР. Висновки ГУ ДПС у Волинській області зробило виключно на підставі запитуваної податкової інформації ГУ ДПС у Львівській області щодо виданих виробнику запитуваних марок акцизного податку для маркування тютюнових виробів, яка була отримана за межами фактичної перевірки (запит від 08.11.2021 при тому, що перевірка закінчена 04.11.2021 відповідно до пункту 3.2 акту). Суд зазначив, що отримана відповідачем після проведення фактичної перевірки податкова інформація сама по собі не могла бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності. Визначальною умовою для встановлення порушення суб`єктом господарювання абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону № 481/95-ВР мала бути не інформація ГУ ДПС у Львівській області про те, на яку тютюнову продукцію проводилось замовлення марок акцизного податку платником акцизного податку, а відомості щодо фактичного використання таких марок акцизного податку відповідним платником акцизного податку та відповідності сум акцизного податку фактично сплаченого відповідним його платником до відомостей, вказаних у відповідному звіті із використання марок акцизного податку та зареєстрованої відповідної декларації із сплати акцизного податку, чого контролюючим органом зроблено не було. Отже, висновки відповідача про наявність правових підстав для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених частиною другою статті 17 Закону № 481/95-ВР, є безпідставними та необґрунтованими.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що тютюнові вироби сигарили, які зберігалися та реалізовувалися у позивача марковані марками акцизного податку, що не відповідають продукції тобто вважаються не маркованими, що є порушенням вимог абзацу 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР. Зазначає, що склад правопорушення, за яке вищенаведеною нормою передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зазначає, що беззаперечним фактом, що підтверджений матеріалами даної справи є те, що вищеописані спірні МАП, описані в Акті видавались виробнику вищеописаних спірних тютюнових виробів до 31.12.2020, а тому слід керуватися Положенням в редакції чинній до 31.12.2020. Проте, як вбачається із апеляційної скарги (а також відзиву на позовну заяву та матеріалів фактичної перевірки, що є предметом даної справи), - відповідач, при обґрунтуванні своїх доводів і міркувань керується Положенням в редакції, що набула чинності з 01.01.2021, що в свою чергу є протиправним в силу того, що спірні правовідносини, які є предметом даної справи виникли до вступу в силу Положення в редакції чинній з 01.01.2021, а рішення винесені відповідачем на такій підставі підлягають скасуванню в повному обсязі, що є доказом законності та правомірності оскаржуваного у даній справі рішення суду першої інстанції. Визначальною умовою в даній ситуації для встановлення порушення суб`єктом господарювання абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР є не інформація ГУ ДПС у Львівській області про те на яку тютюнову продукцію проводилось замовлення МАП платником акцизного податку, а відомості щодо фактичного використання таких МАП відповідним платником акцизного податку та відповість сум акцизного податку фактично сплаченого відповідним його платником в бюджет до відомостей вказаних у відповідному звіті із використання марок акцизного податку та зареєстрованої відповідної декларації із сплати акцизного податку. Як вбачається із відповіді ГУ ДПС у Львівській області на запит відповідача щодо МАП, якими марковані тютюнові вироби, що були інвентаризовані відповідачем під час вказаної фактичної перевірки, запитувані марки видавались відповідному суб`єкту господарювання - виробнику тютюнових виробів, а також у відповідності до п. п. 222.1.2 п. 222.1 статті 222 ПК України суми податку з урахуванням мінімального акцизного податкового зобов`язання із сплати акцизного податку на тютюнові вироби та ставок податку, діючих відповідно до норм цього Кодексу, виробниками тютюнових виробів сплачуються до бюджету протягом п`ятнадцяти робочих днів після отримання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання податкової декларації. Якщо зазначений строк припадає на день наступного бюджетного року, сума акцизного податку сплачується виробникам тютюнових виробів до закінчення бюджетного року, в якому отримані марки. Норми ПК України містять здебільшого загальні та універсальні приписи (зокрема, в частині підстав для проведення контрольних заходів), які в кожному конкретному випадку потребують належного обґрунтування дійсними обставинами справи. Зокрема, не може визнаватися доречним і достатнім для проведення фактичної перевірки саме лише посилання на певну норму (на її цифрове позначення). Так, для реалізації своїх повноважень відповідно до п. п. 80.2.5 ПК України, контролюючий орган повинен навести чіткі та узгоджені підстави для здійснення перевірки. Дана обставина повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 17.12.2020 у справі №520/12028/18, постанові від 19.11.2020 у справі №160/7971/19, постанові від 22.09.2020 у справі №520/1304/2020, постанові від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19, постанові від 02.09.2020 у справі №821/1828/16.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 04.11.2021 № 3180 «Про проведення фактичної перевірки» проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт від 04.11.2021 № 9424/03-20-07-05/.

25.11.2021, на підставі акту перевірки від 05.08.2021 реєстраційний № 6352/03-20-07-05/, ГУ ДПС у Волинській області прийняло ППР № , яким до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 27000,00 грн., яка згідно із розрахунком включає штрафну санкцію за порушення статті 11 Закону № 481/95-ВР в сумі 17000,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до положень цієї статті у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Підпунктом 14.1.107 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) визначено, що марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з підп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Отже марками відповідного зразка є марки, які відповідають сумі акцизного податку на дату розливу продукції.

За приписами підп. 226.1 статті 226 ПК України передбачено, що в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

У відповідності до п. 226.2 ст. 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

За п. 226.9 вказаної статті вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки, сигарети, цигарки та сигарили, що вироблені після 1 січня 2021, в яких кількість одиниць у пачці (упаковці) не відповідає кількості одиниць, зазначеній на марках акцизного податку; рідини, що використовуються в електронних сигаретах, вироблених до 1 січня 2021.

Як зазначено в п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 № 1251 (далі - Положення № 1251), вважаються такими, що не марковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно з п. 226.11 ст. 226 ПК України зберігання немаркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Отже, суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР, ст. 226 ПК України та п. 20 Положення № 1251.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000,00 гривень.

Таким чином, склад правопорушення, за яке Законом №481/95-ВР передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку. Випадки, коли алкогольні напої та тютюнові вироби вважаються немаркованими, перелічені п. 226.9 ст. 226 ПК України та п. 20 Положення № 1251.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області застосувало до позивача фінансову санкцію на підставі частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР. При цьому, у спірному ППР від 25.11.2022 № вказано про його прийняття на підставі акта перевірки від 04.11.2021 № 9424/03-20-07-05/.

Так, в акті фактичної перевірки вказано про порушення позивачем, зокрема, статті 11 Закону № 481/95-ВР (пункт 3.1 акта перевірки), при цьому акт перевірки не містить вказівки на конкретні порушення цього нормативно-правового акту ФОП ОСОБА_1 та в пункті 2.2.20 «Додаткова інформація про факти, встановлені в ході перевірки» відсутні пояснення щодо фактичних обставин, які б вказували на такі порушення (лише йдеться про проведення вибіркової інвентаризації залишків наявних в магазині тютюнових виробів сигарил зі складанням реєстру марок акцизного податку).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивача притягнуто до відповідальності за зберігання тютюнових виробів маркованих марками акцизного податку невстановленого зразка, однак висновок про такі порушення акт перевірки не містить. Про це йдеться лише у відзиві на позовну заяву, що вказує на недотримання контролюючим органом визначеного ПК України порядку проведення фактичної перевірки та оформлення її результатів в частині виявлення порушення статті 11 Закону № 481/95-ВР.

Висновки ГУ ДПС у Волинській області зроблено виключно на підставі запитуваної податкової інформації ГУ ДПС у Львівській області щодо виданих виробнику запитуваних марок акцизного податку для маркування тютюнових виробів, яка була отримана за межами фактичної перевірки (запит від 08.11.2021 при тому, що перевірка закінчена 04.11.2021 відповідно до пункту 3.2 акту), про що вірно вказав суд першої інстанції.

08.11.2021 ГУ ДПС у Волинській області скерувало до ГУ ДПС у Львівській області запит № 2135/7/03-20-07-05-07 про надання інформації щодо реалізації (видачі) останнім суб`єктам господарювання марок акцизного податку, у якому необхідно вказати, на який вид продукції (кількість сигарил, сигарет в пачці) були видані описані марки акцизного податку відповідно до коду товару згідно з УКТ ЗЕД, опис товару згідно з УКТ ЗЕД, а також суму акцизного податку, сплачену виробником за вказані марки акцизного податку в розрізі кожної марки акцизного податку окремо.

Листом від 24.11.2021 № 7271/7/13-01-09-06-04 ГУ ДПС у Львівській області повідомило, що марки акцизного податку «ТВ інші» видавалися для маркування сигар, включаючи сигари з відрізаними кінцями, сигарил (тонкі сигари) та сигарет, цигарок з тютюном або його замінниками: сигар, включаючи сигари з відрізним кінцем та сигарил (тонкі сигари) з вмістом тютюну, УКТ ЗЕД , кількість штук в пачці - 2 сигарили. Одночасно рекомендовано для сплати акцизного податку звернутися за місцем перебування на обліку суб`єкта господарювання до Офісу великих платників податків ДПС.

Відтак, отримана відповідачем після проведення фактичної перевірки податкова інформація сама по собі не могла бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності.

Як вбачається із інформації, наданої виробником відповідних тютюнових виробів ТОВ «МАРВЕЛ ІНТЕРНЕШНЛ ТОБАККО ГРУП» листом від 07.12.2020 № 01-0712 щодо сум акцизного податку, фактично сплаченого до бюджету за 2019-2020 роки, в т. ч. суми акцизного податку, суми акцизного податку доплаченого за результатами діяльності виробника у відповідні звітні періоди та кількості пачок тютюнових виробів, а також інформації ОВП ДПС України, наданої листом від 31.12.2020 № 40180/10/28-10-52-03 про підтвердження відповідних сум акцизного податку сплаченого (в т. ч. доплаченого за результатами використання МАП) виробником за 2020 рік, станом на 28.12.2020 заборгованість ТОВ «МАРВЕЛ ІНТЕРНЕШНЛ ТОБАККО ГРУП» по акцизному податку відсутня.

Крім того, згідно з інформацією Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 23.10.2021 № 3655/6/35-00-04-06-18 щодо сплати акцизного податку за період 01.01.2021 по 30.09.2021, за виробником ТОВ «МАРВЕЛ ІНТЕРНЕШНЛ ТОБАККО ГРУП» обліковується переплата 60 806 616,15 грн за платежем 14020600 (акцизний податок на тютюнові вироби, рідин, що використовуються в електронних сигаретах).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що визначальною умовою для встановлення порушення суб`єктом господарювання абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону № 481/95-ВР мала бути не інформація ГУ ДПС у Львівській області про те, на яку тютюнову продукцію проводилось замовлення марок акцизного податку платником акцизного податку, а відомості щодо фактичного використання таких марок акцизного податку відповідним платником акцизного податку та відповідності сум акцизного податку фактично сплаченого відповідним його платником до відомостей, вказаних у відповідному звіті із використання марок акцизного податку та зареєстрованої відповідної декларації із сплати акцизного податку, чого контролюючим органом зроблено не було.

Апеляційний суд також зазначає, що марка акцизного податку, за відсутності ознак її підробки, є дійсною, адже підтверджує факт сплати акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України підакцизного товару. Зразок (форма) такої марки завжди офіційно встановлюється уповноваженим органом державної влади.

При цьому, наявність на підакцизному товару марки акцизного податку попереднього зразка за жодних обставин не може ототожнюватися з тим, що такий товар є немаркованим, адже це не відповідає ознакам, наведеним у п. 226.9 ст. 226 ПК України та п. 20 Положення № 1251.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №810/82/17.

Підсумовуючи вищенаведене, суд першої інстанції резюмував, що висновки відповідача про наявність правових підстав для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених частиною другою статті 17 Закону № 481/95-ВР, є безпідставними та необґрунтованими.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року у справі № 140/2384/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар