Справа № 754/10155/24
Суддя: Коваленко І. І.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/148/24
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Улезко О.О.

за участю представниці позивача Сороки М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

Стислий виклад позиції позивача

1.18 липня 2024 року позивач до суду позовну заяву, яка підписана представницею - адвокатом Сорокою М.В. Позивач просить суд:

1)скасувати постанову №518 від 09.07.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн;

2)провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП закрити.

2.Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з таких підстав:

1)порушення права на захист: позивач зазначає, що не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що є порушенням його права на захист, гарантованого законом. Відсутність повідомлення унеможливила надання доказів на підтвердження його непрацездатності та позбавило права на отримання правової допомоги;

2)не врахування поважної причини для неявки за повісткою: позивач надав докази (медичний висновок, направлення) про тимчасову непрацездатність на дату, вказану в повістці. Незважаючи на це, його пояснення не були враховані при винесенні постанови. Позивач звертає увагу, що станом на 04.04.2024 положення законодавства в сфері мобілізації не містили визначення строків та порядку повідомлення про існування поважної причини неявки, проте містили положення, що хвороба є поважною причиною для неявки за повісткою;

3)порушення строків притягнення до адміністративної відповідальності: позивач посилається на діючу станом на 04.04.2024 редакцію КУпАП, згідно з якою строк притягнення до адміністративної відповідальності становив два місяці. Вважає, що цей строк був порушений;

4)порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення: позивач посилається на постанову Верховного Суду від 18 січня 2024 у справі № 522/12566/18, в якій наголошується, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має бути оповіщена про розгляд справи. Відсутність повідомлення є порушенням порядку розгляду справи і підставою для скасування постанови.

Стислий виклад позиції відповідача

3.20 серпня 2024 до Деснянського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву від ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4.Відповідач просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю

5.Відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача і не вбачає правових підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки:

1)позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 о 08 годині 30 хвилин 04 квітня 2024 відповідно до повістки, що була вручена 03 квітня 2024 року, про поважні причини не повідоми;

2)позивач порушив частину третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Рух справи, заяви, клопотання учасників справи

6.25 липня 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі. Розгляд справи було призначено на 14 год 30 хв 05 серпня 2024 року, про що суд негайно повідомив відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки за відомими суду номером телефону, електронною поштою у порядку, передбаченому частиною першою статті 268 КАС України.

7.Ця ухвала була надіслана для оприлюднення: 25 липня 2024 року. Забезпечено надання загального доступу в ЄДРСР: 29 липня 2024 року https://reyestr.court.gov.ua/Review/120602352

8.05 серпня 2024 року відклав розгляд справи за клопотанням представника позивача.

9.08 серпня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав заяву про розгляд справи без участі з врахуванням поданого відзиву на позовну заяву.

10.Водночас відповідач не подав відзив і витребувані судом докази.

11.08 серпня 2024 року представниця позивача заявила клопотання про залучення до участі справі співвідповідача (другого відповідача) - ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 ), оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 не є юридичною особою.

12.08 серпня 2024 року суд залучив до участі у справі співвідповідача (другого відповідача) - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

13.08 серпня 2024 року ухвалою суд витребував у відповідача повторно докази по справі, відклав розгляд справи на 15 серпня 2024 року.

14.Станом на 15 серпня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвали суду від 18.07.2024, 08.08.2024 не виконав, тому ухвалою від 15 серпня 2024 року повторно витребував докази, уповноваживши представницю позивачки на отримання відповідних доказів.

15.Суд відклав розгляд справи на 03 вересня 2024 року

16.Учасники справи в судове засідання 03 вересня 2024 року не з`явилися, представниця позивача подала пояснення та витребувані докази. ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.Відповідно до частини другої статті 268 КАС України учасники справи вважаються повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Згідно з частиною третьою цієї статті неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

18.03 вересня 2024 року суд розглянув справу у відсутності відповідача.

19.04 вересня 2024 року сторони на проголошення рішення не з`явилися. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

20.09 липня 2024 року уповноважена посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 склала протокол № 518 про адміністративне правопорушення.

21.Відповідно до протоколу ОСОБА_1 не прибув 04.04.2024 за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк, зазначений у повістці, отриманій 03.04.2024, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію: абзац другий частини першої та абзац восьмий частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, вчинив правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП.

22.Відповідно до протоколу позивачу було роз`яснено положення статті 63 Конституції України, його права та обов`язки передбачені статті 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 15 год. 30 хв. 09 липня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 , кабінет 52.

23.Позивач підписав протокол. У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що до протоколу додаються письмові пояснення.

24.У поясненнях позивач зазначив, що не з`явився за викликом, оскільки мав незадовільне самопочуття. Провину визнав.

25.09 липня 2024 року постановою № 518 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 установлено, що громадянин ОСОБА_1 не прибув 04.04.2024 за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк, зазначений у повістці, отриманій 03.04.2024, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію: абзац другий частини першої та абзац восьмий частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII.

26.Такі дії позивача були кваліфіковані, як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, за яке накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 5100,00 грн.

Оцінка суду

27.Згідно зі статтею 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

28.Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

29.Частиною другою статті 58 Конституції України встановлено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

30.Станом на 27 березня 2024 року стаття 210-1 КУпАП встановлювала, що:

«порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період -

тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

31.19 травня 2024 року набрав чинності Закон України від 9 травня 2024 року № 3696-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

32.Згідно з цим Законом статтю 210-1 КУпАП викладено у новій редакції:

«Стаття 210-1. Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

33.З огляду на положення статті 8 КУпАП, статті 58 Конституції України положення Закону України від 9 травня 2024 року № 3696-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не застосовується до спірних правовідносин.

34.Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП, у редакції, що діяла до набрання Законом України від 9 травня 2024 року № 3696-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

35.Із змісту протоколу та постанови суд встановив, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення абзацу другого частини першої та абзацу восьмого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

36.Абзац другий частини першої статті 22 цього Закону, у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», встановлював:

«громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період».

37.Суд визнає, що станом на 04 квітня 2024 року абзац восьмий частини третьої статті 22, на який є посилання в протоколі та постанові, у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у законі дійсно був відсутній.

38.Цим абзацом, у редакції нового Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», що набрав чинності 18 травня 2024 року, встановлено:

«у разі отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк».

39.Водночас суд бере уваги те, що частина третя статті 22 цього Закону, у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», тобто на момент, коли мала місце подія правопорушення, також встановлювала:

«під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_1 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників ІНФОРМАЦІЯ_1), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту)».

40.Отже суд робить висновок, що обов`язок громадян з`явитися, зокрема, на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_1 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників ІНФОРМАЦІЯ_1), був встановлений також у частині третій статті 22 цього Закону, у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX, тобто на момент події правопорушення.

41.Суд бере до уваги, що норма стаття 210-1 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

42.Водночас суд вважає, що помилкове посилання у постанові, що оскаржується, на абзац восьмий частині третій статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності пізніше, не впливає на законність оскаржуваної постанови.

Таке порушення є несуттєвим для розгляду даної справи, зважаючи на те, що це не виключає, що у діях особи наявний складу правопорушення, коли встановлено, що було порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію відповідно до закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

43.Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

44.Для кваліфікації діяння як адміністративного правопорушення необхідна сукупність чотирьох елементів його складу: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

45.Тут і надалі, суд, вирішуючи питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, виходячи з положень частини другої статті 210-1 КУпАП, що діяла станом на 04 квітня 2024 року.

46.Склад адміністративно караного порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - формальний, тобто адміністративне правопорушення, що регламентоване статтею 210-1 КУпАП не передбачає настання внаслідок вчинення адміністративного проступку якого-небудь суспільно небезпечного та шкідливого наслідку, який би мав причинний зв`язок з відповідним протиправним діянням військовозобов`язаних або посадових осіб.

47.Об`єктом адміністративно караного порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію є суспільні відносини, що регулюються спеціальним Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і загальними нормативно-правовими актами, на які посягає конкретний проступок та яким завдається шкода, чи які перебувають в умовах реальної безпеки.

48.Об`єктивна сторона правопорушення, що передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП полягає у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Основною і обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. До факультативних ознак об`єктивної сторони адміністративно караного порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію відносять час та місце вчинення адміністративного правопорушення.

49.Адміністративно порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію можуть виражатися не тільки в активних діях, але й у бездіяльності. При цьому важливим є момент, коли ця бездіяльність стає протиправною. Якщо закон встановлює певний строк для виконання обов`язку, то пропуск цього строку без поважних причин буде розцінюватися як адміністративне правопорушення.

50.Отже, для того, щоб особу притягнути до відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, потрібно чітко довести, що її дії або бездіяльність відповідають опису конкретного правопорушення, передбаченого законом. При цьому важливо встановити конкретний термін, до якого вона повинна була виконати свої обов`язки.

51.Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, позивача притягнули до адміністративної відповідальності, оскільки він не прибув за викликом до районного ТЦК та СП 04 квітня 2024 року - у строк, який був вказаний в повістці, яку він отримав. У діях позивача наявний складу адмінправопорушення за частиною другою статті 210-1 КУпАП.

52.Водночас суд виходить з того, що станом на 09 липня 2024 року сплив строк для накладення адміністративного стягнення, що обумовлює закриття справи про адміністративне правопорушення.

53.Законом України від 9 травня 2024 року № 3696-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що набрав чинності 19 травня 2024 року, внесено зміни до статті 38 КУпАП, зокрема, частину шосту доповнено новою частиною такого змісту:

54.«Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення».

55.З огляду на положення статті 58 Конституції України цей Закон застосовується до правопорушень, вчинених після набрання чинності цим Законом.

56.До набрання чинності Законом України від 9 травня 2024 року № 3696-IX стаття 38 КУпАП, що регулює строки накладення адміністративного стягнення, не встановлювала особливий порядок обчислення строків для правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу.

57.Це питання було врегульоване у частині першій статті 38 КУпАП, яка встановлювала, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

58.Зі змісту статті 38 КУпАП, у редакції станом на 04 квітня 2024, встановлено, що початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

59.Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП з підстав його неявки 04 квітня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 за персональною повісткою, яку він отримав 03 квітня 2024 року

60.Вказане дає підстави для висновку, що для цілей встановлення строку накладення адміністративного стягнення 04 квітня 2024 року є датою вчинення адміністративного правопорушення та датою його виявлення.

61.У цій справі, що розглядається, відсутні підстави для висновку, що правопорушення, яке інкримінується позивачу, мало триваючий характер (аналогічна позиція щодо строків накладення адміністративного стягнення викладена у постановах судів апеляційної інстанції від 19 червня 2024 року у справах № 712/178/24; від 17 січня 2024 року у справі № 573/2140/23, від 20 лютого 2024 року № 352/1967/23). Наведений висновок узгоджуються з висновком Верховного Суду, зробленими в постанові від 17.07.2019 року в справі №601/952/16.

62.Висновки судів апеляційної інстанції не є обов`язковими, але враховуються судом з огляду на загальний принцип рівності громадян перед законом, визначений у частині першій статті 24 Конституції України. „Гарантована Конституцією України рівність усіх людей у їхніх правах і свободах означає конечність забезпечення їм рівних юридичних можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У державі, керованій правовладдям, звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, а додержання загальних принципів рівності громадян перед законом та заборони дискримінації, що їх визначено приписами частин першої, другої статті 24 Конституції України, є неодмінним складником реалізації права на судовий захист" (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 6 квітня 2022 року № 2-р(IІ)/2022). Застосування судом різних способів обчислення строків накладення адміністративного стягнення за одне й те саме правопорушення становите порушення загального принципу рівності громадян перед законом.

63.Отже двомісячний строк притягнення до адмінвідповідальності сплив 06 червня 2024 року. Відповідач не мав правових підстав приймати постанову 09 липня 2024 року.

64.Наведені вище обставини є підставою для визнання протиправною постанови про накладення адміністративного відносно позивача справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП та її скасування, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд не розглядає інші процедурні порушення розгляду адміністративної справи, на які посилається, позивач, оскільки встановлені судом порушення щодо строку для накладення адміністративного стягнення є достатньою підставою для закриття провадження у справі.

65.Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

66.З огляду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення в аспекті дотримання строку накладення адміністративного стягнення, суд вважає, що оскаржувана постанова, винесена щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн, підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення - необхідно закрити.

67.Щодо залучення ІНФОРМАЦІЯ_3 , як відповідача у справі, суд виходив з такого.

68.Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина четверта статті 46 КАС України). Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

69.Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 7 Положення про ІНФОРМАЦІЯ_1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154, ІНФОРМАЦІЯ_1 Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні ІНФОРМАЦІЯ_1 є відокремленими підрозділами відповідних ІНФОРМАЦІЯ_1 Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

70.Керівник ІНФОРМАЦІЯ_1 забезпечує в установленому порядку самопредставництво ІНФОРМАЦІЯ_1 через осіб, уповноважених діяти від його імені, а також забезпечує представництво інтересів ІНФОРМАЦІЯ_1 через представників у судах та інших органах (пункт 13 Положення).

71. ІНФОРМАЦІЯ_1 не є юридичною особою, а є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є юридичною особою та має здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі забезпечувати представництво інтересів ІНФОРМАЦІЯ_1 через представників у судах, тому суд вирішив залучити до участі справі співвідповідача (другого відповідача) - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розподіл судових витрат

72.Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

73.При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями частини першої статті 139 КАС України, яка передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

74.Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 605,00 грн.

Керуючись статтями 139, 246, 255, 268, 286, КАС України

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ; номер засобу зв`язку: НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 ; тел. НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_7 ) про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

2.Скасувати постанову №518 від 09.07.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП закрити.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ; номер засобу зв`язку: НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суд підписав рішення без його проголошення.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО