Справа № 340/1685/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 340/1685/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року (суддя Кармазина Т.М.) у справі №340/1685/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону від 18.03.2024, прийняте начальником 3-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип А), відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " лейтенантом ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Відповідача не чинити йому перешкод в перетині державного кордону України за наявності в нього документів, що встановлені чинним законодавством України, а саме - чинного Паспорту громадянина України для виїзду за кордон та документа, що підтверджує виключення з військового обліку на підставі п.б.ч.6 ст.37 ЗУ "Про ВО і ВС";

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі: 35500 гривень. (тридцять п`ять тисяч п`ятсот.);

- стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі: 7000 гривень. (сім тисяч.).

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він 18.03.2024 прибув на прикордонний пункт Лужанка, де іноді перетинає кордон з Угорщиною. Вказував, що ним були надані такі документи: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення з відміткою про виключення з військового обліку на підставі засудження за тяжкий злочин; свідоцтво про народження, що його мати ОСОБА_3 ; свідоцтво про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; довідку про те що його вітчим, ОСОБА_4 є зниклим без вісті. Відповідачем йому було відмовлено в перетині кордону про що винесено відповідне рішення, яке вважає протиправним та незаконним. Стверджував, що оскільки його виключено з обліку та він не є військовозобов`язаним, то до нього не застосовуються обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану виїзду за межі України. Крім того, зазначає, що у зв`язку з незаконними діями прикордонників він витратив кошти на пальне і харчування, а також був змушений звернутися до послуг третьої особи, для того, щоб вона виконала ту роботу яку він не змін виконати, а саме придбання і

завезення автомобіля на потреби ЗСУ його громадською організацією Стратегічний резерв. Також вказує, що йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 7000 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактично позиція позивача полягає в тому, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із тим, що виключений з військового обліку військовозобов`язаних відповідно до п.6 ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". З цього приводу суд зазначив, що факт зняття з військового обліку на підставі пп.6 п.6 ст.37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу не є підставою (у передбачених законом випадках) для виїзду за кордон у період введення на території України воєнного стану. Такий висновок, суд першої інстанції, зокрема, обгрунтував посиланням на правову позицію, висловлену Верховним Судом у справі №600/2520/22-а (постанова від 09.03.2023).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції неправильно встановив суть порушеного права позивача та обставини, з якими він пов`язує таке порушення. З цього приводу позивач вказує на те, що неправомірність відмови в перетині державного кордону він пов`язує не з наявністю у військовому квитку відмітки про виключення з військового обліку на підставі положень п.6 ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а з тим, що він є невійськовозобов`язаним. Оскільки він є невійськовозобов`язаним, як зазначає позивач, то він має право на перетин державного контролю на рівні з іншими особами, які також є невійськовозобов`язаними, зокрема, особи, які не досягли 18-ти річного віку чи досягли 60-ти річного віку. Таке не рівне ставлення до нього, як до особи, яка не є військовозобов`язаною, порівняно з іншими невійськовозобов`язаними, є проявами дискримінації, що є прямим порушенням ст.24 Конституції України. Позивач зазначає, що саме порушення ст.24 Конституції України стало підставою звернення з позовом до суду, а тому застосування судом першої інстанції у цій справі правових висновків Верховного Суду, які зроблені у справі №600/2520/22-а (постанова від 09.03.2023) та які стосуються дотримання вимог ст.33 Конституції України, є безпідставним.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України (а.с.29).

18.03.2024 позивач для виїзду за межі території України прибув в пункт контролю Лужанка з метою здійснення перетину державного кордону на виїзд з України. При цьому надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 з відміткою про виключення з військового обліку 26.11.2020 як раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину відповідно до п.6 ч.6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; свідоцтво про народження, що його мати ОСОБА_3 ; свідоцтво про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; довідку про те що його вітчим, ОСОБА_4 є зниклим без вісті. (а.с.28-35)

18 березня 2024 року уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону України (а.с.27).

У вказаному рішенні зазначено: На підставі Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а також Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року" та постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 тимчасово обмежено у праві виїзду з України у зв`язку з відсутністю підстав на перетинання державного кордону України, так як не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон.

Не погоджуючись із рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із частиною першою статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Отже, конституційне право особи вільно залишати територію України може бути обмежено у певних випадках.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із п.6 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан.

Пунктом 3 Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» встановлено, що у зв`язку із введенням а Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційній права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44. 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан (постанова КМУ від 29.12.2021 №1455).

Відповідно до п.8 Порядку №1455 перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Таким чином, у зв`язку з введенням на території України правового режиму воєнний стан тимчасово обмежено конституційне право громадян вільно залишати територію України, а перетинання кордону здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 17.01.1995 №57 (із змінами та доповнення), визначено вичерпний перелік осіб, які мають право перетинати державний кордон у разі введення на території України воєнного стану.

До такого переліку особи, які виключені з військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, не віднесені.

Отже, сам факт виключення з військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст.37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу не є підставою (у передбачених законом випадках) для виїзду за кордон у період введення на території України воєнного стану.

При цьому, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, військовий квиток (тимчасове посвідчення військовозобов`язаного) з відміткою про виключення з обліку як документ засвідчує виключно питання військового обліку особи і сам по собі він не є достатнім підтверджуючим документом для перетину державного кордону позивачем в умовах воєнного стану. А отже, наявність такого документу не підтверджувало законні підстави для перетин позивачем державного кордону, що і стало обгрунтованою правовою підставою для прийняття прикордонником оскаржуваного у цій справі рішення.

З приводу тверджень позивача, що оскаржуване рішення відповідача має ознаки дискримінації по відношенню до позивача слід зазначити те, що суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що дискримінація у будь-якій формі заборонена, але встановлені обставини у цій справі не дають підстав для висновку про те, що у спірному випадку із позивачем поводились інакше, ніж з іншими, в аналогічній ситуації.

Так, позивач зазначає, що особи, які виключені з військового обліку з підстав, передбачених п.3 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», мають прав на перетин державного кордону, а позивач, який виключений з військового обліку з підстав, передбачених п.6 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», такого права позбавлений.

З приводу таких аргументів позивача слід зазначити те, що у відповідності до ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції на час виникнення спірних відносин) з військового обліку виключалися

п.3 - визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

п.6 - були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Отже, підстави для виключення з військового обліку за п.3 та п.6 частини 6 ст.37 Закону є різними, а тому стверджувати про те, що за однакових умов до позивача та інших осіб застосовані різні наслідки, підстав не існує.

Також позивач вказує на те, що іншій особі ОСОБА_5 було надано дозвіл на перетин державного кордону, при цьому, що ОСОБА_5 був виключений з військового обліку на підставі положень п.6 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тобто з тих же підстав, що і позивач.

Надаючи оцінку таким аргументам позивача, суд апеляційної інстанції допускає можливі випадки надання дозволу на перетин державного контролю особам, які виключені з військового обліку на підставі положень п.6 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Натомість, такі випадки не є предметом розгляду цієї справи. При цьому, можлива наявність таких випадків не свідчить про загальний підхід Держави, який би свідчив про наявність правових підстав для перетину такими особами державного кордону під час дії воєнного стану. Навпаки, згідно правових висновків Верховного Суду у справі №600/2520/22-а (постанова від 09.03.2023), які застосовані судом першої інстанції у цій справі, сам факт виключення з військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст.37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу не є підставою (у передбачених законом випадках) для виїзду за кордон у період введення на території України воєнного стану.

Отже, встановлені у цій справі обставини не свідчить про те, що із позивачем поводились інакше, ніж з усіма іншими громадянами, які намагалися перетнути кордон з підстав виключення їх з військового обліку як раніш засуджених до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливого тяжкого злочину.

Тобто, встановлені у цій справі обставини не дають підстав стверджувати про допущені прояви дискримінації стосовно позивача.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі №340/1685/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 01.10.2024

Повний текст постанови складено 02.10.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк