Справа № 520/10499/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 жовтня 2024 р. № 520/10499/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н. А. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, вул. Євгена Сверстюка, буд. 15, м. Київ, 02002), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інни Миколаївни по закінченню виконавчого провадження №73768891 від 01.04.2024 року без виконання рішення суду та ухваленню постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №73768891 від 01.04.2024 року;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову головного державного виконавця Коломієць І. М. про закінчення виконавчого провадження №73768891 від 01.04.2024 року та поновити виконавче провадження по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №73768891 від 01.04.2024 року винесена передчасно й за відсутності доказів, які би підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів його виконання. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Матеріалами справи підтверджено, що сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного провадження.

Відповідачем на адресу Харківського окружного адміністративного суду був наданий відзив на позовну заяву та надані належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження, в якому відповідач наголосив на правомірності його дії. На підставі викладеного просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року по справі №520/7433/23 було видано три виконавчих листа.

Так, 09.01.2024 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення в м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження.

Однак, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інною Миколаївною було закінчено виконавче провадження №73768891, про що ухвалена відповідна постанова від 01.04.2024 року.

Не погоджуючись із такими діями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

У відповідності до вимог ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

До відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов виконавчий лист Харківського окружного адміністративного суду м. Києва № 520/7433/23 від 22.12.2023, згідно якого постановлено: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду".

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами ч. 1ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача. 10.01.2024 державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" винесено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження № 73768891, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження до відома та до виконання де зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів повідомити державного виконавця про його виконання.

Статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, у відповідності до вимог даних статей Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин, виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомили, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 21.07.2022 року №6388 та встановлено наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) право на призначення пенсії за віком виникає після досягнення віку 60 років за наявності необхідного страхового стажу, який у період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року становить не менше 29 років.

Згідно статті 24 Закону страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання рішення суду до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди з 01.06.1996 по 01.01.1998, з 01.10.1999 по 01.10.2000, з 14.01.2001 по 14.01.2002, з 21.03.2003 по 01.11.2003, з 14.11.2003 по 17.11.2003, з 18.11.2003 по 01.12.2003, з 01.05.2014 по 01.06.2014, з 31.07.2014 по 25.10.2014, з 16.11.2014 по 01.03.2017 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 19.10.2023 Головне управління ПФУ в м. Києві 19.10.2023 32410/03-16 2 01.06.1996; період догляду за дитиною згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 11.10.1984.

З урахуванням зазначених періодів страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 25 років 10 місяців 6 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До страхового стажу не враховано період роботи з 08.08.1979 по 01.06.1996 в ПК радгоспу ім. Щорса Дергачівського району Харківської області у зв`язку з відсутністю трудової книжки.

Згідно з Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних, стаж роботи може встановлюватися на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Враховуючи викладене вище, за результатами повторного розгляду заяви від 21.07.2022 року на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у справі №520/7433/23 прийнято рішення ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу від 19.10.2023 о/р 20, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Для підтвердження стажу роботи у період з 08.08.1979 по 01.06.1996 на підставі показань свідків гр. ОСОБА_1 рекомендовано повторно звернутися до територіальних органів Пенсійного фонду України. 01.04.2024 державним виконавцем керуючись вимогами ч. 1 п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, оригінал виконавчого документа направлено до суду, копії сторонам виконавчого провадження до відома.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 4 Закону визначено вимоги до виконавчого документа. Так, відповідно до пункту 5 частини першої вказаної статті Закону, у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Водночас, частиною першою статті 39 Закону передбачено вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінчено у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, відповідно до ч. 2 цієї статті у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Абзацом 2 частини третьої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" на всій території України введено воєнний стан.

Відповідно до вимог Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Згідно із пунктом 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 № 280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо: здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, за достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

В той же час, відповідно до положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011 саме на Пенсійний фонд України, як на центральний орган виконавчої влади покладено обов`язок щодо контролю за своєчасним і в повному обсязі фінансуванням та виплатами пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Тобто, чинним законодавством передбачено, що призначення (перерахунок) та виплата пенсій, покладається безпосередньо на Пенсійний фонд України (органу, наділеного повноваженнями вирішення спорів, що виникають з правовідносин за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") та органи, які йому підпорядковані, а не на органи державної виконавчої служби. Відповідно до постанови Верховного суду України від 21.02.2018 по справі № 814/2655/14 встановлено, що у державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження відсутні повноваження самостійно визначати розмір перерахунку пенсії та/або ставити під сумнів їх розмір, визначений органом Пенсійного фонду України.

Частиною першою статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, пунктом 9 частини першої статті 39 встановлено, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вказана норма має імперативний характер щодо обов`язку виконавця прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження З аналізу вищевикладеного вбачається, що державний виконавець дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для завершення виконавчого провадження та прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.04.2024 відповідно до вимог ч. 1 п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною першою статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16). Тобто, при зверненні до Харківського окружного адміністративного суду зі позовною заявою або скаргою у позовній заяві (скарзі) повинно бути обов`язково вказано підстави такого звернення та, зокрема, яким чином порушено права позивача та яким чином судове рішення повинно відновити або захистити права та законні інтереси заявника.

Статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Також, відповідно до пункту 5 вищевказаної статті визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання рішення у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" у повному обсязі.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши матеріали справи та на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі приписів Закону України "Про судовий збір".

Керуючись приписами ст. 14, 139, 171, 229, 241-247, 242, 255, 258, 287, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, вул. Євгена Сверстюка, буд. 15, м. Київ, 02002), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Згідно із ч. 6 ст. 287 КАС України, рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2024 року.

Суддя Н.А. Полях