Справа № 260/4769/24
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2024 рокум. Ужгород№ 260/4769/24

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б., розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( військова частина НОМЕР_2 ), яким просить:

1. Визнати підстави пропуску строку звернення до суду поважними.

2. Поновити пропущений строк на звернення до суду з позовною заявою.

3. Прийняти позовну заяву до розгляду.

4. Розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

5. Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у складі місячного грошового забезпечення за січень та лютий 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889

у січні 2016 року - в розмірі 2 576,95 грн.

та у лютому 2016 року - в розмірі 3 093,56 грн.

із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

6.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військову частину НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , у складі місячного грошового забезпечення за січень та лютий 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 у січні 2016 року - в розмірі 2 576,95 грн. та у лютому 2016 року - в розмірі 3 093,56 грн., виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

7. Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016, 2017 та 2018 роках,

без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889

у 2016 році в розмірі 3 093,56 грн.,

у 2017 році в розмірі 2797,71 грн.

та у 2018 році в розмірі 4631,75 грн.

із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

8. Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військову частину НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016, 2017 та 2018 роках, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 у 2016 році в розмірі 3 093,56 грн., у 2017 році в розмірі 2797,71 грн. у 2018 році в розмірі 4631,75 грн., виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про особовий склад» від 21 серпня 2019 року №284-ОС, старшого сержанта ОСОБА_1 , старшого техніка відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип В) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " 1 категорії (тип Б), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, а також було проведено розрахунок при звільненні з військової служби та здійснено відповідні виплати. Однак, як вбачається з позову, позивач вважає, що при виключенні зі списків особового складу із ним не було проведено належних розрахунків.

У зв`язку з чим, на адресу відповідача, а також на адресу Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України у липні 2024 року були направлені адвокатські запити з метою з`ясування правильності нарахування окремих виплат під час проходження військової служби, а також під час здійснення остаточного розрахунку.

Згідно отриманих Архівних відомостей грошового забезпечення, які були надані у відповіді на адвокатські запити - НОМЕР_1 прикордонним загоном №08.2/8292-24- Вих від 10.07.2024 та відповіді Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України №04.4.1/1078-24-Вих від 11.07.2024 р. , нарахування грошового забезпечення за період з 09.07.2015 р. по 21.08.2019 р. а також остаточний розрахунок з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби, здійснював НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України. Проте як під час проходження військової служби, так і під час звільнення з неї, окремі складові грошового забезпечення ОСОБА_1 були виплачені у менших сумах, ніж це визначено законодавчо.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в справі та зобов`язано відповідача надати суду в термін 7 днів: узагальнену довідку про суми, види, складові грошового забезпечення при звільненні позивача ; докази ознайомлення позивача з усіма виплатами при звільненні; детальний розрахунок грошового забезпечення із зазначенням всіх складових за січень 2016 р. , лютий 2016 р. ; інформацію чи врахована в складі місячного грошового у 2016,2017,2018 р.р. додаткова винагорода згідно Постанови КМУ №889 від 22.09.10 р. та у якому розмірі, а також запропоновано відповідачам надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

05 серпня 2024 року від відповідача надійшло клопотання про долучення витребовуваних доказів.

06 серпня 2024 року від НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( військова частина НОМЕР_2 ) на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому заявлені позовні вимоги вважає безпідставними. Зазначає, що вказаний позов подано з порушенням встановленого законом строку звернення до суду із адміністративним позовом.

Крім того зазначено, що ні постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007N 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», ні наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України" не визначено такого виду грошового забезпечення як додаткова грошова винагорода.

Окрім того постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за № 217/28347, «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» визначено, що виплата додаткової грошової винагороди обраховується від місячного грошового забезпечення, тобто вона не входить до складу місячного грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, системний аналіз положень статей 9, 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за № 217/28347, дає підстави стверджувати, що винагорода не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо нарахованої та виплаченої допомоги на оздоровлення у 2016 році та у 2017 році, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 - не підлягають задоволенню.

Обставини встановлені судом.

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про особовий склад» від 21 серпня 2019 року №284-ОС, старшого сержанта ОСОБА_1 , старшого техніка відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип В) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " 1 категорії (тип Б), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу відповідача, а також на адресу Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України у липні 2024 року були направлені адвокатські запити з метою з`ясування правильності нарахування окремих виплат під час проходження військової служби а також під час здійснення остаточного розрахунку.

Згідно отриманих Архівних відомостей грошового забезпечення, які були надані у відповіді на адвокатські запити - НОМЕР_1 прикордонним загоном №08.2/8292-24- Вих від 10.07.2024 та відповіді Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України №04.4.1/1078-24-Вих від 11.07.2024 р., нарахування грошового забезпечення за період з 09.07.2015 р. по 21.08.2019 р., а також остаточний розрахунок з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби, здійснював НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України.

Так, згідно з інформацією, наявною в архівних відомостях карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016, 1017 та 2018 роки, під час проходження військової служби, позивачу проводились нарахування та виплата:

Допомоги на оздоровлення

- у лютому 2016 року - допомога на оздоровлення у розмірі 3575,25 грн. без врахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 - у розмірі 3 093,56 грн..

- у березні 2017 року - допомога на оздоровлення у розмірі 4540,48 грн. без врахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 - у розмірі 2797,71 грн. (розмір ЩДГВ зазначено у графі під №17, місяць - березень)

- у лютому 2018 року - допомога на оздоровлення у розмірі 4912,45 грн. без врахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 - у розмірі 4631,75 грн. (розмір ЩДГВ зазначено у графі під №17, місяць - лютий).

Мотиви та норми права застосовані судом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 № 2011-XII (надалі - Закон №2011-XII).

Окрім того, цей Закон встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

За визначенням статті 1 цього Закону, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1-2 Закону №2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Стаття 9 Закону №2011-XII регламентує питання грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч.1 ст.10-1 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст.15 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям виплачуються, зокрема, грошова допомога на оздоровлення в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі по тексту - Постанови КМУ №889), яка діяла в редакції до 01.01.2016 року з відповідними змінами та доповненнями, було встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду з 01.10.2010 р. виключно військовослужбовцям, які займають посади у Морській охороні Державної прикордонної служби, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби.

Постановою КМУ № 704 від 16.09.2015 року, яка набрала чинності з 01.01.2016 року, було внесено зміни у Постанову № 889 від 22.09.2010 року, розширено перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода, та було визначено:

1. Установити щомісячну додаткову грошову винагороду: 5) військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

На виконання даної зміни, Адміністрацією Держприкордонслужби було видано наказ від 02.02.2016 № 73 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за N 217/28347 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (далі по тексту - Наказ №73).

Пунктом 1 Наказу №73 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України. Також пунктом 4 було зазначено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 січня 2016 року, (далі по тексту - Інструкція №73)

Згідно пп. 2 п. 2 Інструкції № 73, виплата винагороди військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) здійснювалась у розмірі до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відтак, виплата щомісячної додаткової грошової винагороди підлягала з 01 січня 2016 року.

Згідно п. 3 Інструкції № 73, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

У пункті 8 Інструкції № 73 було визначено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Згідно Архівної відомості №4678, позивачу у січні та лютому 2016 року не було нараховано та виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду.

Так, у січні 2016 року розмір грошового забезпечення позивача становив 4294,91 грн.

У лютому 2016 року розмір грошового забезпечення позивача становив 5155,94 грн. (8731,19 грн. відняти матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 3575,25 грн.)

Підпунктом 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій"' від 22.09.2010 №889 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №704, яка набрала чинності з 01.01.2016, далі - постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям крім тих, що зазначені в підпункті 1 вказаного пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до вимог п.п. 2 п.2 Інструкції №73 від 02.02.2016 р. (яка, як було обґрунтовано вище, підлягає до застосування з 01 січня 2016 року), виплата щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям військовослужбовцям Державної прикордонної служби України здійснювалась в розмірі до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відтак, розмір щомісячної додаткової грошової винагороди яка підлягала до виплати позивачу становила: у січні 2016 року - 2 576,95 грн. (що становить 60% від 4294,91 грн.), у лютому 2016 року - 3 093,56 грн. (що становить 60% від 5155,94 грн.).

Таким чином відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу щомісячну додаткову грошову винагороду

Позиція відповідача щодо відмови включення додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислено грошову допомогу на оздоровлення, ґрунтується на нормах Інструкції №73.

У розрізі цього, суд зауважує, що встановлення підзаконним нормативно-правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.

Ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.

Враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, застосуванню підлягають норми Закону №2011-ХІІ та Постанови КМУ №889, а не Інструкції 73.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби. Національної гвардії. Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" від 22.09.2010 №889 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №704, яка набрала чинності з 01.01.2016, далі - постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям крім тих, що зазначені в підпункті 1 вказаного пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно- пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) на час виникнення спірних правовідносин, визначала Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 р. за № 537/15228 (Далі - Інструкція №425 від 20.05.2008), чинної на час виникнення спірних правовідносин.

Підпунктом 3.7.1. І Інструкції №425 від 20.05.2008 визначено, що військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 1 статті 10-1 Закону України №2011-XII, визначено, що Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

З аналізу відомостей про грошове забезпечення позивача у 2016 - 2017 роках вбачається, що до складу грошового забезпечення, з якого позивачу здійснено обчислення допомоги на оздоровлення, не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010.

Так, частиною 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", керівникам центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Відповідно при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам вказаного Закону.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, додаткова грошова винагорода виплачувалась позивачу протягом 2016 - 2018 років кожного місяця, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер.

Таким чином, у спірному випадку, щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення.

Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, додаткова грошова винагорода виплачувалась позивачу протягом 2016 2018 років кожного місяця, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер.

Таким чином, у спірному випадку, щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17.

У постанові від 06.02.2019 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків: згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Оскільки додаткова грошова винагорода має щомісячний характер, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Аналогічна позиція суду викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №825/997/17 та у Постанові Верховного Суду від 21.01.2022 року по справі №520/8887/2020.

Крім того Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі №825/997/17 зазначила, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду повторює, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17).

Відтак, суд зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та повинна бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення.

Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 14.04.2020 року по справі № 820/3719/18, від 24.03.2020 року по справі № 810/2734/17, від 14.07.2020 року по справі № 820/1784/17, від 16.10.2020 року по справі № 826/4043/16, від 29.12.2020 року по справі № 240/1095/20, які стосуються правил обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

При цьому, оскільки обрахунок сум грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні, хоча й регулюються різними нормами права, однак має однакову базу обчислення, вищенаведені постанови Верховного Суду підлягають врахуванню і у даній справі.

Враховуючи вказане, виплативши позивачу допомогу на оздоровлення у 2016- 2018 роках без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, відповідач порушив вимоги належної оплати праці, а тому позовні вимоги в цій частині про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену допомогу з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, є такими, що підлягають задоволенню. Водночас суд не бачить підстав для того, щоб замість відповідача проводити відповідні обчислення та визначати конкретні сумидодаткової грошової винагороди, допомоги на оздоровлення , які були недоплачені позивачу за спірні періоди.

Щодо позовноївимоги позивача про компенсацієюсум податку з доходів фізичних осіб відповідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, суд зазначає наступне.

Пункт 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 (у редакції чинній станом на момент спірних правовідносин): виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Пункти 4 та 5 Порядку № 44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З огляду на викладене, вимоги позивача про проведення нарахувати та виплатити допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 та 2017 та 2018 роках з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Щодо строку звернення до суду із цим позовом, суд враховує таке.

Частиною першою ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При цьому, Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)….".

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо не дотримання позивачем строку звернення до суду, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України, суд виходить з того, що спір щодо нарахування та невиплати позивачу допомоги на оздоровлення ,щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Частинами третьою та п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, ч. 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під час вирішення питання про те, якою нормою закону необхідно керуватися при розгляді даної справи, суд враховує правовий висновок, висловлений Верховним Судом у постанові від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22, яким визначено, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України .

Як зазначено вище, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

У позовній заяві позивач просить провести перерахунок та виплату позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та допомоги на оздоровлення, за період з січня 2016 по 2018 рр.

Суд встановив, що відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про особовий склад» від 21 серпня 2019 року №284-ОС , старшого сержанта ОСОБА_1 , старшого техніка відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип В) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " 1 категорії (тип Б), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 21.08.20219 року.

З огляду на вказане, суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин ч. 5 ст. 122 КАС України та пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, оскільки право позивача на звернення до суду із позовними вимогами щодо виплати винагороди із врахуванням індексації грошового забезпечення відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022) не обмежене будь-яким строком, а в іншій частині позовних вимог (щодо компенсаційних виплат під час звільнення) обраховується тримісячним стром звернення.

Ураховуючи те, що позивач звільнений з військової служби 21.08.2019, а до суду звернувся 23.07.2024 , суд вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 122, 139, 242-246, 255-258, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( військова частина НОМЕР_2 ) (Код ЄДРПОУ- НОМЕР_3 ), про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у складі місячного грошового забезпечення за січень та лютий 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 у січні 2016 року - лютому 2016 року.

3. Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військову частину НОМЕР_2 )( ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) , у складі місячного грошового забезпечення за січень та лютий 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

4. Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) ( код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016, 2017 та 2018 роках, без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 .

5. Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військову частину НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016, 2017 та 2018 роках, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 , виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його виготовлення в повному обсязі до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЗ.Б.Плеханова