Справа № 500/4859/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4859/24

02 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач 2), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 16.07.2024 №44 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) за винятком підтвердженого страхового стажу;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити і виплачувати з 17.04.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII, зарахувавши до страхового стажу згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 від 05.09.1987 період роботи з 11.03.1994 по 20.12.1995, підприємницьку діяльність з 09.04.1999 по 31.12.2003.

Позов обґрунтований тим, що позивачка тричі зверталася із заявами до ГУ ПФУ в Тернопільській області про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII, подавши необхідні документи. Оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 16.07.2024 їй відмовлено у призначенні пенсії через те, що до страхового стажу не зараховано період роботи згідно записів трудової книжки з 11.03.1994 по 20.12.1995 (відсутня печатка підприємства при звільненні з роботи), період ведення підприємницької діяльності з 09.04.1999 по 31.12.2003 (в електронній пенсійній справі відсутні документи щодо системи оподаткування та сплати страхових внесків) та періоди догляду за потерпілою дитиною до 12 років з 18.03.1994 по 12.07.1995 та з 09.04.1999 по 31.12.2003 (заявниця знаходилась в трудових відносинах). При цьому підтверджено страховий стаж 24 роки 9 місяців 3 дні.

Позивачка не погоджується з відмовою відповідача 2, оскільки вона належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, на підтвердження чого надала відповідне посвідчення та документи щодо необхідного страхового стажу. З урахуванням незарахованого страхового стажу, вважає, що є достатні підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Про факт проживання позивачки на території зони посиленого радіоекологічного контролю, з поміж іншого, вказує довідка відділу «Центр надання адміністративних послуг» Чортківської міської ради від 05.03.2024 про реєстрацію місця проживання у місті Чорткові Тернопільської області з 23.05.1989 по теперішній час. До проживання в місті Чорткові позивачка з 01.09.1984 по 21.07.1987 проживала і навчалася у Державному навчальному закладі «Чортківське вище професійне училище», що розташоване в смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області. Селище Заводське та місто Чортків були включені до Переліку населених пунктів, віднесених до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Записами трудової книжки серія НОМЕР_1 від 05.09.1987 підтверджується факт перебування позивачки у трудових відносинах з підприємствами на території міста Чорткова Тернопільської області з 01.09.1987 по 20.12.1995, про що додатково свідчать архівні витяги від 12.04.2024 про роботу в Чортківському комбінату громадського харчування.

Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Тернопільській області від 10.05.2024 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чортківській ДПІ як фізична особа - підприємець з 09.04.1999 по даний час.

Представник позивачки вважає, що відповідач 2 протиправно обмежився щодо її проживання на радіоактивно забрудненій території станом на 01.01.1993, як 4 роки 02 місяці 25 днів, не зарахувавши період проживання/навчання з 26.04.1986 по 31.07.1986 для початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки, і додатковим критерієм один рік за три роки проживання (робота, навчання), але не більше 5 років, як потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи за період з 26.04.1986 по теперішній час.

У частині не зарахування до страхового стажу позивачки окремих періодів трудової діяльності, то зазначає, що недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Також вважає протиправно не зараховано відповідачем 2 до страхового стажу позивачки період підприємницької діяльності з 09.04.1999 по 31.12.2003 через відсутність інформації про сплату страхових внесків. Відмова у зарахуванні до стажу періодів догляду за потерпілою дитиною до 12 років з 18.04.1994 по 12.07.1995, з 09.04.1999 по 31.12.2003 не оспорюється.

З огляду на такі обставини та відмову у призначенні пенсії, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 09.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не визнає позовні вимоги. Вказує, що оскаржуваним рішенням від 16.07.2024 правомірно відмовлено позивачці в призначенні пенсії за статтею 55 Закону №796-XII у зв`язку з відсутністю страхового стажу (29 років) та недосягненням встановленого пенсійного віку з урахуванням років зменшення пенсійного віку на 3 роки. Період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, в тому числі станом на 01.01.1993 складає 04 роки 02 місяці 25 днів, що дає право зниження пенсійного віку лише на 3 роки. Необхідний страховий стаж для осіб 1969 року народження, у разі зменшення пенсійного віку на 3 роки, становить 29 років, страховий стаж позивачки складає 24 роки 09 місяців 03 дні.

Щодо вимоги про зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 09.04.1999 по 31.12.2003, то представник відповідача 2 з посиланням на пункт 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, далі Порядок №22-1), який визначає документи, якими підтверджується страховий стаж за період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, вказує, що згідно з відомостями інформаційно-комунікаційної системи ДПС України фізична особа - підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_1 у період з 09.04.1999 по 31.08.2006 перебувала на загальній системі оподаткування. Загальна система оподаткування передбачає обов`язкову сплату внесків від отриманого прибутку за відповідний період. За період з 09.04.1999 по 31.12.2003 відсутня будь-яка інформація про сплату страховий внесків, що є підставою для незарахування такого періоду до страхового стажу.

Правомірним вважає і незарахування до страхового стажу періоду роботи з 11.03.1994 по 20.12.1995 через недоліки записів трудової книжки (відсутність печатки підприємства при звільненні з роботи). З наведених підстав ГУ ПФУ в Дніпропетровській області просить відмовити у позові (а.с. 57-60).

ГУ ПФУ в Тернопільській області у відзиві на позовну заяву проти позову також заперечує та зазначає про відсутність у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу (29 років). Страховий стаж позивачки становить 24 роки 09 місяців 03 дні.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання пенсійного органу призначити позивачці пенсію, то зауважує, що це питання відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії. Просить у позові відмовити (а.с.87-90).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.05.2024 звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.21). Заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, рішенням якого від 28.05.2024 №44 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.19).

Повторно позивачка подала заяву про призначення пенсії 28.05.2024 (а.с.18). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.06.2024 № 44 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.17).

Вказані два рішення про відмову у призначенні пенсії не оскаржуються.

Втретє з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 звернулася 08.07.2024. До заяви долучила документи, необхідні для призначення пенсії, перелік яких наведений у розписці-повідомленні (а.с.14-16).

Розгляд заяви від 08.07.2024 проводився за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, рішенням якого від 16.07.2024 №44 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.12, 70 зворот - 71). Листом ГУ ПФУ в Тернопільській області від 27.11.2024 позивачку повідомлено про рішення про відмову у призначенні пенсії з наданням копії відповідного рішення (а.с.11).

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що вік заявниці на дату звернення 55 років 2 місяці 22 дні.

Період проживання особи в зоні посиленого радіологічного контролю, у тому числі станом на 01.01.1993 4 роки 2 місяці 25 днів, що дає право на зниження пенсійного віку на 3 роки. Необхідний страховий стаж для особи 1969 року народження у разі зменшення пенсійного віку на 3 роки 29 років.

Страховий стаж заявниці 24 роки 9 місяці 3 дні.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи:

з 11.03.1994 по 20.12.1995 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутня печатка підприємства при звільненні з роботи,

з 09.04.1999 по 31.12.2003 період ведення підприємницької діяльності, оскільки в електронній пенсійній справі відсутні документи щодо системи оподаткування та сплати страхових внесків,

з 18.03.1994 по 12.07.1995 та з 09.04.1999 по 31.12.2003 періоди догляду за потерпілою дитиною до 12 років, оскільки заявниця знаходилась в трудових відносинах.

ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу та недосягненням встановленого пенсійного віку з урахуванням років зменшення пенсійного віку на 3 роки.

Позивачка вважає, що відмова відповідача 2 у призначенні їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку, а також незарахування періоду трудової діяльності та підприємницької діяльності до страхового стажу є протиправними, порушують її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки* та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз наведених положень Закону свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійного проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.

Пільги, передбачені статтею 55 Закону № 796-ХІІ, стосуються осіб, які фактично (фізично) перебували (проживали/працювали/навчалися) у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії і до 01.01.1993, через що зазнали певного негативного впливу.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).

За умовами частини першої статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII.

Положення Закону №796-ХІІ за дотриманням умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше 5 років, та, відповідно, необхідний стаж.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

У підпункті 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 наведено перелік документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи, а саме:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Повертаючись до матеріалів цієї справи суд зазначає, що позивачкою одночасно з заявою про призначення пенсії за віком були подані такі документи на підтвердження факту її проживання, навчання, роботи на територіях радіоактивного забруднення, тобто права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку як потерпілій від Чорнобильської катастрофи:

довідка №04-03-20/2267, видана 06.07.2023 Тернопільською обласною військовою адміністрацією, про те, що ОСОБА_1 дійсно Тернопільською обласною державною адміністрацією було видане посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вона станом на 01.01.1993 прожила або відпрацювала у цій зоні не менше чотирьох років, серії НОМЕР_2 ; рішення з приводу зняття статусу та вилучення посвідчення не приймалося (а.с.22). Саме посвідчення (його копія) не надавалося ні до відповідачів, ні до суду;

довідка Центру надання адміністративних послуг Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 09.05.2024 №176 про те, що ОСОБА_2 проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 04.05.1986 по 23.05.1989 (а.с.25);

довідка, видана Державним навчальним закладом «Чортківське вище професійне училище» від 18.04.2024 №109 про те, що ОСОБА_3 дійсно навчалася у Державному навчальному закладі «Чортківське вище професійне училище» (яке розташоване в смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області) з 01.09.1984 по 21.07.1987 (а.с.24);

відповідь Центру надання адміністративних послуг Чортківської міської ради від 05.03.2024 №15-10/ б/н про те, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є такі адреси: АДРЕСА_2 - з 23.05.1989 по 20.07.1990; АДРЕСА_3 - з 20.07.1990 по 07.11.2016; АДРЕСА_4 - з 07.11.2016 по теперішній час (а.с.23);

трудова книжка серії НОМЕР_1 від 05.09.1987 на підтвердження перебування позивачки у трудових відносинах з підприємствами на території міста Чорткова Тернопільської області з 01.09.1987 по 20.12.1995 та архівні витяги від 12.04.2024 за №207, №209, №210 про прийняття на роботу в Чортківській комбінат громадського харчування з 01.09.1987 та звільнення з роботи 10.10.1992 (а.с.27-30).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області та місто Чортків Тернопільської області були віднесені до зони посиленого радіологічного контролю.

Додатково на підтвердження факту проживання позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю до позову представником позивача долучено копію картки прописки в смт. Заводське, яка містить явні виправлення в даті (написанні числа та місяця) прибуття ОСОБА_4 з села Полівці Чортківського району (місце народження та, вочевидь, проживання до вступу на навчання в СПТУ), російською вказано « 20 апреля 1976», було зазначено прибуття з місяця «мая». Такі відомості суд не бере до уваги. В цій картці дата приписки за адресою: АДРЕСА_1 , вказана 07.05.1986 (а.с.26).

Отже, наведені вище документи підтверджують фактичне проживання, навчання та роботу ОСОБА_1 на територіях віднесених до зони посиленого радіологічного контролю у період з 07.05.1986 по даний час без перерв, у тому числі не менше 4 років станом на 01.01.1993.

З оскаржуваного рішення відповідача 2 від 16.07.2024 вбачається, що пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку не призначена, бо пенсійний вік і стаж можливо зменшити лише на 3 роки, враховуючи період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки 2 місяці 25 днів станом на 01.01.1993.

Такі висновки відповідача 2 не відповідають встановленим у цій справі обставинами справи, які підтверджують факт проживання позивачки в зоні посиленого радіологічного контролю постійно з 07.05.1986.

При цьому початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки в даному випадку не застосовується, бо позивачка з моменту аварії з 26.04.1986 по 31.07.1986 не проживала в зоні посиленого радіологічного контролю, позаяк була зареєстрована лише з 07.05.1986 у смт. Заводське.

Проте позивачка має право на отримання пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ за додатковою підставою 1 рік за 3 роки (у разі дотримання інших умов для призначення пенсії), але не більше як на 5 років, позаяк більше як 15 років проживала в зоні посиленого радіологічного контролю, у тому числі більше 4 років станом на 01.01.1993.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 16.07.2024 №44 протиправно не враховано право заявниці на зниження пенсійного віку на 5 років для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Стосовно періодів, які не зараховані до страхового стажу позивачки згідно з цим же оскаржуваним рішенням, то вони стосуються періоду роботи з 11.03.1994 по 20.12.1995 та періоду підприємницької діяльності з 09.04.1999 по 31.12.2003.

З цього приводу суд зазначає таке.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV в редакції Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого, уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачки, дата заповнення 05.09.1987, розділ Відомості про роботу якої містить такі записи щодо її трудової діяльності у спірний період:

Мале державне підприємство «Супутник»,

11.03.1994 прийнята на посаду кухаря, підстава: наказ №24-к від 11.03.1994,

20.12.1995 Мале державне підприємство «Супутник» при приватизації перейшло в приватну власність підприємця ОСОБА_5 , згідно договору купівлі-продажу №81 від 20.12.1995, підстава: наказ №41/1-к від 20.12.1995 (а.с.27, 82 зворот - 84).

Запис засвідчений підписом директора підприємства, проте не скріплений печаткою.

Як вбачається з оскаржуваного рішення від 16.07.2024, до страхового стажу позивачки незарахований період роботи з 11.03.1994 по 20.12.1995, оскільки відсутня печатка підприємства при звільненні з роботи.

Вирішуючи питання чи підлягає спірний період зарахуванню до страхового стажу позивачки, суд враховує порядок ведення трудових книжок на момент заповнення цих записів трудової книжки (1994-1995 роки), який був визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110; далі Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктами 2.3, 2.4 Інструкції №58 встановлено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

За приписами пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

З огляду на наведені норми обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації. Тому, порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи права на належну пенсію.

Такий недолік заповнення трудової книжки не впливає на ту обставину, що позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідним підприємством, і відповідачі цього факту не заперечують, а лише вказують на окремі недоліки заповнення трудової книжки. Проте позивачка жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

При цьому відповідачі у разі сумнівів у записах трудової книжки мають право вчиняти дії щодо отримання додаткових доказів на підтвердження спірних періодів роботи, проте таких не вчиняли.

При вирішенні спору суд відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства; вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань з призначення пенсії за віком.

У постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а сформовано висновки, відповідно до яких підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління Пенсійного фонду України не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Також суд зазначає, що наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що періоди роботи позивачки з 11.03.1994 по 20.12.1995 кухарем в Малому державному підприємстві «Супутник» безпідставно при вирішенні питання про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку не був зарахований до страхового стажу за відомостями трудової книжки.

В цій частині оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 16.07.2024 слід визнати протиправним та скасувати та зобов`язати зарахувати до страхового стажу цей період роботи.

Стосовно підприємницької діяльності та можливості зарахувати її до страхового стажу, то суд враховує таке.

У період з 09.04.1999 по 31.03.2003 (спірний період) ОСОБА_1 була зареєстрована та здійснював свою підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП та довідкою Головного управління ДПС у Тернопільській області від 10.05.2024 (а.с.31-32).

Порядок зарахування страхового стажу підприємців залежить від того, на якій системі оподаткування перебував суб`єкт господарювання.

Відповідно до відомостей листа Головного управління ДПС у Тернопільській області від 10.05.2024 позивачка з 09.04.1999 по 31.08.2006 перебувала на загальній системі оподаткування (а.с.31).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV Перехідні положення Закону №1058-IV (з внесеними змінами Законом № 2148-VIII від 03.10.2017), чинним з 01.01.2018 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Отже, з аналізу наведених положень слідує, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Оформлення такої довідки за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) є обов`язковим відповідно до пункту 2.1. розділу П Порядку № 22-1.

Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01.07.2000, з часу запровадження персоніфікованого обліку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1198 №794. Такі відомості будуть повними за умови, що підприємець був своєчасно зареєстрований у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду і своєчасно сплачував страхові внески (в подальшому єдиний внесок) та подавав відповідну звітність.

ГУ ПФУ в Тернопільській області надано довідку з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з індивідуальними відомостями про ОСОБА_1 (за формою 5-ОК), яка містить відомостей про сплату нею страхових внесків лише з 2010 року (а.с.97-99).

При цьому суд зазначає, що сам по собі статус підприємця та перебування на загальній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.

Також суд звертає увагу, що положення статті 77 КАС України покладають обов`язок також і на позивача доводити перед судом обставини, що стосуються предмету доказування. Крім того, позивач як суб`єкт господарювання повинен був сам забезпечити зберігання документів бухгалтерського обліку, фінансової та податкової звітності та інших документів (у разі їх наявності), на підставі яких закон дозволяє проводити зарахування періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 09.08.2024 суд зобов`язати позивача у строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі докази про сплату страхових внесків у період здійснення підприємницької діяльності з 09.04.1999 по 31.12.2003, проте жодні належні та допустимі докази ОСОБА_1 до суду не надані.

У цій справі відсутні будь-які докази про сплату ФОП ОСОБА_1 страхових внесків у період з 09.04.1999 по 31.12.2003, що є обов`язковою умовою для зарахування страхового стажу підприємця, який перебуває на загальній системі оподаткування. Також суд зауважує, що у позовній заяві позивач і не стверджує про перерахування нею страхових внесків до бюджету у період з 1999 по 2003 роки, щодо цього періоду позов взагалі не містить жодного обґрунтування.

Відтак, суд приходить до переконання про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періоду з 09.04.1999 по 31.12.2003.

Отже, оскаржуване рішення від 16.07.2024 в частині незарахування до страхового стажу позивачки періоду підприємницької діяльності з 09.04.1999 по 31.12.2003 є правомірним, у цій частині позовних вимог слід відмовити через відсутність доказів сплати страхових внесків позивачкою як підприємцем.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити і виплачувати з 17.04.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком згідно статті 55 Закону №796-XII, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років. Враховуючи право на зменшення пенсійного віку, умовами для призначення пенсії позивачці є вік 55 рік, стаж 26 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла віку 55 років 16.04.2024, тобто набула право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII при наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачем 2 страхового стажу позивачки, на час звернення за призначенням пенсії її страховий стаж складає 24 роки 09 місяців 03 дні (а.с.13), про що також вказано в оскаржуваному рішенні (а.с.12).

Разом з тим, щодо наявності у позивачки страхового стажу не менше 26 років, то у суду відсутній розрахунок такого стажу, і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15, яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.

Отже, суд приходить до переконливого висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивачки у цій справі буде зобов`язання відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 08.07.2024.

При цьому, суд не має підстав робити висновок про те, що при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі, та за наявності підстав для призначення пенсії, територіальне управління Пенсійного фонду України порушуватиме права позивача, не призначаючи, чи не виплачуючи таку пенсію.

Питання про призначення пенсії позивачу має вирішувати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яке визначене за принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивачки від 08.07.2024. Такий відповідач приймав оскаржуване рішення, а тому й повинен у подальшому вчинити дії пов`язані з призначенням пенсії позивачу, що узгоджується з положеннями Порядку №22-1. ГУ ПФУ в Тернопільській області прав позивачки не порушено.

Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Стосовно дати призначення пенсії, то згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

У разі наявності у ОСОБА_1 достатнього страхового стажу для призначення пенсії (при повторному розгляді заяви), таку необхідно призначити з 17.04.2024, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) та повноважень суду при прийнятті рішення, передбачених статтею 245 КАС України, наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивачки від 08.07.2024 про призначення їй пенсії за віком з 17.04.2024, зарахувавши до страхового стажу такі період роботи ОСОБА_1 11.03.1994 по 20.12.1995 кухарем в Малому державному підприємстві «Супутник», та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачці за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 02.08.2024 (а.с.45).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вулиця Набережна Перемоги, 26, місто Дніпро, 49094) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.07.2024 №44 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком у частині відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII та в частині відмови зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.09.1987 по 20.12.1995 кухарем в Малому державному підприємстві «Супутник».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1987 по 20.12.1995 кухарем в Малому державному підприємстві «Супутник» та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.07.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII з 17.04.2024 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 02 жовтня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.