Справа № 440/1301/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2024 року м. ПолтаваСправа №440/1301/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач), у якому просив:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.01.2024 №№ , , , повністю;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.01.2024 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість загалом на 249678,75 грн, з них: за податковим зобов`язанням - 199743,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 49935,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставність висновків документальної планової виїзної перевірки щодо порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, на підставі яких сформовані спірні податкові повідомлення-рішення.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /т. 2, а.с. 58-64/. Свою позицію мотивував посиланням на правомірність та обґрунтованість оспорюваних податкових повідомлень-рішень, зазначивши, що вчинення платником податків порушення вимог податкового законодавства підтверджено матеріалами документальної планової виїзної перевірки.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У відповіді на відзив представник позивача наполягав на безпідставності доводів представника податкового органу та просив задовольнити позовні вимоги повністю /т. 3, а.с. 87-94/.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

ОСОБА_1 у визначеному законом порядку зареєстрований як фізична особа - підприємець, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , перебуває на обліку як платник податків в Кременчуцькій ДПІ Головного управління ДПС у Полтавській області /т. 1, а.с. 16-21/.

18.10.2023 Головним управління ДПС у Полтавській області виданий наказ №2569-П, яким визначено провести документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з 31.10.2023 тривалістю 10 робочих днів з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2019 по 31.12.2022, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 /т. 2, а.с. 70/.

Наказом від 09.11.2023 №2828-П термін проведення перевірки продовжений на 5 робочих днів з 14.11.2023 /т. 2, а.с. 69/.

27.10.2023 на підставі наказу від 18.10.2023 №2569-П посадовим особам податкового органу видані направлення на перевірку №№ 4883, 4884 /т. 2, а.с. 67, 68/.

31.10.2023 посадові особи податкового органу допущені до проведення перевірки довіреною особою ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про що зазначено у направленнях на перевірку.

Результати перевірки оформлені актом від 27.11.2023 №11996/16-31-24-05-01/ /т. 2, а.с. 92-250, т. 3, а.с. 1-39/, у якому відображено факт порушення позивачем вимог:

підпункту 167.5.1 пункту 167.5 статті 167, підпункту 170.3.1 пункту 170.3 статті 170, пунктів 177.6, 177.11 статті 177 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), наслідком чого визначено заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 65016,00 грн, у т.ч. за 2019 рік - 11448,00 грн, 2020 рік - 22194,00 грн, 2021 рік - 17874,00 грн, 2022 рік - 13500,00 грн;

підпункту 14.1.36, підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 198.2, підпункту "г" пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з ПДВ на суму 380501,00 грн;

підпункту "г" пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 ПК України щодо відсутності реєстрації податкових накладних в ЄРПН на суму обсягу постачання (без урахування податку на додану вартість) у розмірі 998712,60 грн;

підпунктів 1.1, 1.2, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" ПК України внаслідок чого занижено податкове зобов`язання зі сплати військового збору загалом на 5418,00 грн, з них: у 2019 році - 954,00 грн, у 2020 році - 1849,50 грн, у 2021 році - 1489,50 грн, у 2022 році - 1125,00 грн;

підпунктів 226.3, 226.7, 226.9 статті 226 ПК України та абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" з огляду на встановлення фактів реалізації алкогольних напоїв, що вважаються не маркованими (без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку) загалом у розмірі 28798,40 грн;

частини десятої статті 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" - встановлено факт реалізації алкогольних напоїв у двох місцях здійснення діяльності протягом часу доби, на яку рішенням уповноважених органів встановлено заборону продажу.

18.12.2023 позивач надав податковому органу заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки від 27.11.2023 №11996/16-31-24-05-01/ /т. 1, а.с. 163-172/.

Листом від 29.12.2023 вих.№40179/6/16-31-24-05-06 /т. 1, а.с. 176-189/ відповідач повідомив про скасування висновків акта перевірки в частині заниження податку на доходи фізичних осіб за 2022 рік у розмірі 13500,00 грн та заниження податкового зобов`язання зі сплати військового збору за 2022 рік у розмірі 1125,00 грн; в іншій частині висновки акта перевірки залишені без змін.

05.01.2024 на підставі зазначеного вище акта перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовані податкові повідомлення-рішення:

№ про застосування штрафних санкцій за порушення Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" загалом у розмірі 71196,80 грн /т. 2, а.с. 81-82/;

№ про збільшення податкового зобов`язання зі сплати військового збору загалом у розмірі 4531,50 грн, з них: 4293,00 грн - за податковим зобов`язанням, 238,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями /т. 2, а.с. 79-80/;

№ про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 54378,00 грн, з них: 51516,00 грн - за податковим зобов`язанням, 2862,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями /т. 2, а.с. 83-84/; ,

№ в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість загалом на 475626,25 грн, з них: за податковим зобов`язанням - 380501,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 95125,25 грн /т. 2, а.с. 85-86/;

№ про застосування штрафу у розмірі 25560,04 грн за відсутність реєстрації податкових накладних у ЄРПН /т. 2, а.с. 77/.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У силу підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно з пунктами 177.1, 177.2 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб /пункт 177.6 статті 177 ПК України/.

Відповідно до абзацу першого пункту 177.11 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого на доходи від підприємницької діяльності в розмірах, визначених відповідно до закону.

У силу підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 ПК України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

За змістом підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За правилами підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

У силу пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Крім того, згідно з пунктами 226.1 - 226.3 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначені у Законі України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (надалі - Закон №481/95-ВР).

У силу абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

А відповідно до частини десятої статті 15-3 Закону №481/95-ВР сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність податкових повідомлень-рішень податкового органу про донарахування позивачу грошових (податкових) зобов`язань із сплати податку а додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, військового збору, а також застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог ПК України та Закону №481/95-ВР, прийнятих за результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність такого рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а саме, чи прийнято це рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням, суд виходить з таких міркувань.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 05.01.2024 №№ та , суд встановив такі обставини.

За зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивачу донараховані грошові зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору, а також застосовані штрафні (фінансові) санкції.

Як зазначено в акті перевірки ФОП ОСОБА_1 отримував доходи у вигляді роялті за укладеними ліцензійними договорами: за 2019 рік 63600,00 грн, за 2020 рік 123300,00 грн; за 2021 рік 875700,00 грн; за 2022 рік 2217600,00 грн.

При цьому у податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2019, 2020 роки в рядках 10.10 інші доходи, у ФОП ОСОБА_1 відсутні дані про отримані ним інші доходи.

У свою чергу, у податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2021 рік в рядку 10.10 інші доходи позивач зазначив про отримані ним інші доходи (роялті) у розмірі 776400,00 грн, що на 99300,00 грн менше даних перевірки, а за 2022 рік в рядку 10.13 інші доходи, позивач зазначив про отримані ним інші доходи (роялті) у розмірі 2142600,00 грн, що на 75000,00 грн менше даних перевірки.

Враховуючи викладене відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог:

- підпункту 167.5.1 пункту 167.5 статті 167, підпункту 170.3.1 пункту 170.3 статті 170, пунктів 177.6, 177.11 статті 177 ПК України, наслідком чого визначено заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 65016,00 грн, у т.ч. за 2019 рік - 11448,00 грн, 2020 рік - 22194,00 грн, 2021 рік - 17874,00 грн, 2022 рік - 13500,00 грн;

- підпунктів 1.1, 1.2, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" ПК України внаслідок чого занижено податкове зобов`язання зі сплати військового збору загалом на 5418,00 грн, з них: у 2019 році - 954,00 грн, у 2020 році - 1849,50 грн, у 2021 році - 1489,50 грн, у 2022 році - 1125,00 грн.

За наслідками розгляду заперечення позивача на акт перевірки, висновки акта в частині заниження податку на доходи фізичних осіб за 2022 рік у розмірі 13500,00 грн та військового збору за 2022 рік у розмірі 1125,00 грн скасовані.

При цьому відповідач зазначив, що до заперечення ФОП ОСОБА_1 додав платіжне доручення від 23.09.2022 №4390 на повернення ТОВ "ЯВТ ПЛЮС" надміру сплачених коштів у розмірі 75000,00 грн за надання невиключної ліцензії на право використання знака, внаслідок чого зменшено суму заниження інших доходів, що включаються до річного оподатковуваного доходу за 2022 рік на вказану суму.

Позивач, не погоджуючись з наведеними вище порушеннями, звертав увагу на те, що доходи (роялті) за 2019 рік на загальну суму 63600,00 грн, за 2020 рік 123300,00 грн, за 2021 рік 99300,00 грн включені ним до загального річного оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності та відповідно із цих сум визначені й сплачені податкові зобов`язання.

На підтвердження викладеного до позовної заяви позивач додав довідку про структуру доходів ФОП ОСОБА_1 за 2019 - 2021 роки, з яких обчислено та сплачено податкові зобов`язання /т. 1, а.с. 205/.

Дослідивши зазначену довідку суд встановив, що загальний дохід ФОП ОСОБА_1 за 2019 рік склав 22956979,84 грн, з якого 53000,00 грн - дохід від провадження господарської діяльності за видом 82.99 (надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.); за 2020 рік загальний дохід склав 20245160,26 грн, з якого 102750,00 грн - дохід від провадження господарської діяльності за видом 82.99; за 2021 рік загальний оподатковуваний дохід склав 21698064,00 грн, з якого 82750,00 грн - дохід від провадження господарської діяльності за видом 82.99, 776400,00 грн - інші доходи (роялті).

Зазначені у довідці суми доходів співпадають з сумами, вказаними в акті перевірки /т. 1, а.с. 30/, а розбіжність в сумах інших доходів пов`язана з тим, що податковий орган у висновках акта перевірки зазначив дохід від роялті з урахуванням ПДВ, а позивач в довідці - без урахування ПДВ.

Відповідно до підпункту 14.1.225 пункту 14.1 статті 14 ПК України роялті - будь-який платіж, в тому числі платіж, що сплачується користувачем об`єктів авторського права і (або) суміжних прав на користь організацій колективного управління, відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", отриманий як винагорода за використання або за надання права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, а саме на будь-які літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп`ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо- чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, інші аудіовізуальні твори, будь-які права, які охороняються патентом, будь-які зареєстровані торговельні марки (знаки на товари і послуги), права інтелектуальної власності на дизайн, секретне креслення, модель, формулу, процес, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).

Відповідно до підпункту 170.3.1 пункту 170.3 статті 170 ПК України роялті оподатковуються за правилами, встановленими для оподаткування дивідендів, за ставкою, визначеною підпунктом 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з пунктами 177.1, 177.2 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб /пункт 177.6 статті 177 ПК України/.

Відповідно до абзацу першого пункту 177.11 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого на доходи від підприємницької діяльності в розмірах, визначених відповідно до закону.

При цьому, як визначено у пункті 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, включення позивачем доходів від роялті до загальної суми доходу, отриманого від провадження діяльності на загальній системі оподаткування, не вплинуло на визначення суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховані та з якого сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Відповідач у ході розгляду справи не спростував доводи позивача про те, що суми доходів від роялті у 2019-2021 роках враховані ним при визначенні доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності.

Суд зауважує, що відповідач за результатами податкової перевірки дійшов висновку про порушення позивачем порядку заповнення податкової декларації про майновий стан та доходи за 2019, 2020, 2021 роки, тоді як таке порушення саме по собі не є свідченням заниження позивачем оподатковуваного доходу.

Своєю чергою, за результатами перевірки не встановлено фактів заниження позивачем суми доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності у 2019-2021 роках, сум чистого оподатковуваного доходу та/або фактів не сплати ним податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з таких сум доходів.

За вищевикладених обставин суд погоджується з доводами позивача про відсутність факту заниження з податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 51516,00 грн та військового збору у розмірі 4293,00 грн.

За відсутності факту порушення позивачем вимог податкового законодавства немає підстав для нарахування штрафних (фінансових) санкцій.

А тому податкові повідомлення-рішення від 05.01.2024 №№ та належить визнати протиправними та скасувати, а позов ФОП ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 05.01.2024 №№ та , суд встановив такі обставини.

Зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивачу збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати ПДВ з нарахуванням штрафних (фінансових) санкцій [оскаржується в частині] та застосовано штраф за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Відповідач зазначив, що у ході проведення перевірки встановлено факт придбання позивачем у січні 2019 року - грудні 2022 року товарно-матеріальних цінностей у значних обсягах (батарейки, квас, будівельні матеріали та інструмент, суперклей, колготки), подальша реалізація яких відповідно до даних ЄРПН та виторгів РРО/ПРРО, зареєстрованих за місцем здійснення підприємницької діяльності не проводилась.

При цьому у ході проведення перевірки не надано інформації щодо наявності вищезазначеного товару на залишках або його використання у господарській діяльності.

На письмові запити від 14.11.2023 №1 та від 20.11.2023 №2 щодо наявності залишків товарів (продукції) станом на 31.12.2022 ФОП ОСОБА_1 листами від 16.11.2023 та від 20.11.2023 повідомив про неможливість їх надання.

Так, у запиті від 14.11.2023 №1 про надання документів (копій документів та письмових пояснень) повідомлено позивача про необхідність надати у термін до 11:00 16.11.2021 копії документів, засвідчені підписом та скріплені печаткою (за наявності) та письмові пояснення щодо придбання товарів (робіт, послуг) за готівкові кошти у не платників ПДВ; обліку товарних запасів в розрізі найменування, кількісних та вартісних показників станом на 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 31.12.2022; наявності основних засобів станом на 01.01.2019 та 31.12.2022; проведення інвентаризації ТМЦ; використання придбаних будівельних матеріалів та інструментів у господарській діяльності /т. 2, а.с. 83/.

Листом від 16.11.2023 ФОП ОСОБА_1 повідомив, що за період з 01.01.2019 по 31.12.2022: придбання товарів (робіт, послуг) за готівкові кошти у не платників ПДВ не здійснювалось; відомості про облік товарних запасів в розрізі найменування, кількісних та вартісних показників надати немає технічної можливості; основні засоби в наявності відсутні; проведення інвентаризації ТМЦ не здійснювалось; придбані будівельні матеріали та інструменти були використані для покращення та поліпшення орендованих приміщень (магазинів) власними силами /т. 2, а.с. 84/.

Оскільки на вимогу податкового органу платник податків не надав документів про облік товарних запасів, використання товарів у господарській діяльності, відповідач вважав, що операції з придбання ФОП ОСОБА_1 відповідних товарно-матеріальних цінностей не пов`язані з його господарською діяльністю, що призвело до заниження ним податкового зобов`язанні зі сплати ПДВ загалом у розмірі 199743,00 грн.

Крім того, за висновком податкового органу, позивач на підставі підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України мав скласти та зареєструвати у ЄРПН податкові накладні на загальну суму обсягу постачання (без ПДВ) у розмірі 998712,60 грн, а за невиконання такого обов`язку до нього застосовано штраф у розмірі 25560,04 грн /т. 1, а.с. 200/.

На спростування наведених доводів податкового органу позивач посилався на те, що разом із запереченнями на акт перевірки він надав відповідачу витяги з інвентаризаційної відомості залишків товарів та будівельних матеріалів станом на 01.01.2023 /т. 1, а.с. 206-208/, що не були враховані під час розгляду його заперечень.

Оцінюючи такі доводи позивача суд враховує, що відповідь на заперечення, надана листом Головного управління ДПС у Полтавській області від 29.12.2023 вих.№40179/6/16-31-24-05-06 /т. 1, а.с. 181/, містить висновок про неврахування наданих разом із запереченнями витягів з інвентаризаційної відомості залишків товарів та будівельних матеріалів станом на 01.01.2023, оскільки вони не містять інформації щодо дати та номера зазначеного документа; відсутня інформація щодо об`єктів та строків проведення інвентаризації, складу інвентаризаційної комісії, номера та дати акта інвентаризації, матеріально-відповідальних осіб за місцями зберігання тощо.

Тож надані разом із запереченнями на акт перевірки витяги з інвентаризаційної відомості залишків товарів та будівельних матеріалів станом на 01.01.2023 враховані відповідачем та їм надана оцінка у ході розгляду таких заперечень.

Надаючи правову оцінку доводам податкового органу про вчинення позивачем податкового правопорушення у вищеописаній частині, суд зважає на таке.

За змістом пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 (далі Порядок №496), визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі ФОП), які відповідно до Закону № 265 зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.

У силу пункту 2 розділу І Порядку №496 документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи. Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.

У первинних документах, що засвідчують знищення, втрату або використання товарів на власні потреби, зазначається вартість товару за ціною придбання, підтвердженою обліком товарів, визначеним цим Порядком, та не зазначаються реквізити постачальника і отримувача товару.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

За змістом пунктів 4, 5 розділу ІІ Порядку №496 записи у Формі обліку ведуться в хронологічному порядку надходження або вибуття товарів.

Для ФОП, в яких виникає обов`язок щодо ведення обліку товарних запасів, перший запис, що вноситься ФОП до Форми обліку, має відображати інформацію про залишки товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІ Порядку №496 форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Такі документи щомісячно групуються в хронологічному порядку їх відображення у Формі обліку та/або підшиваються для подальшого зберігання разом із Формою обліку, в якій інформацію про такі документи відображено.

Таким чином, ФОП на загальній системі оподаткування зобов`язані вести облік всіх товарних запасів за Формою обліку шляхом постійного внесення до форми ведення обліку товарних запасів інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. Первинні документи є обов`язковими додатками до такої форми. Дані щодо надходження товарів вносять до форми обліку на підставі первинних документів до початку їх реалізації.

ФОП ОСОБА_1 форму обліку товарних запасів ні під час перевірки, ані у ході розгляду справи у суді не надав.

Надані позивачем разом із запереченнями на акт перевірки, а також позовною заявою витяги з інвентаризаційних відомостей залишків товарів, будівельних матеріалів та інструментів суд оцінює у поєднанні з його доводами щодо нездійснення інвентаризації товарних запасів, наведеними у відповіді від 16.11.2023 на запит податкового органу про надання документів.

Крім того, суд зауважує, що у згаданих витягах відображено наявність станом на 01.01.2023 залишків квасу у значних об`ємах, придбаного у 2019-2022 роках, що з огляду на термін придатності даної продукції викликає обґрунтований сумнів у фактичній наявності відповідних залишків.

За будь-яких умов, зважаючи на ненадання позивачем доказів ведення форми обліку товарних запасів, підтвердженої первинними документами, наявність товарів на складі документально не доведена.

Покликання позивача на використання будівельних матеріалів та інструментів для покращення та поліпшення орендованих приміщень (магазинів) власними силами так само не підтверджені документально, оскільки доказів їх списання у межах виробничої діяльності не надано.

При цьому відповідач слушно зауважив, що за даними перевірки роботи з поточного ремонту приміщень магазинів виконані ПП "Профремонт", а за умовами наданого договору на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту, актів приймання виконаних будівельних робіт та підсумкових відомостей ресурсів до них ПП "Профремонт" при виконанні робіт використовувало власні будівельні матеріали.

За даними перевірки, що не спростовані позивачем, не встановлено придбання ФОП ОСОБА_1 ремонтних та/або будівельних робіт в інших суб`єктів господарювання упродовж 2019-2022 років; у штаті позивача відсутні будівельники, підсобні робітники, різноробочі тощо.

З урахуванням наведеного вище, суд погоджується з доводами податкового органу про непідтвердження використання придбаних ФОП ОСОБА_1 товарно-матеріальних цінностей (батарейки, квас, будівельні матеріали та інструмент, суперклей, колготки) у власній підприємницькій діяльності або наявності таких товарів на залишках станом на завершення періоду, який підлягав перевірці.

Як наслідок, обґрунтованим є висновок податкового органу про порушення позивачем вимог підпункту 14.1.36, підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.2, 198.5, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України в частині невиконання обов`язку з нарахування податкових зобов`язань, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами на суму ПДВ 199743,00 грн.

Крім того, за наведених обставин, суд погоджується з доводами відповідача про виникнення у ФОП ОСОБА_1 у силу підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України обов`язку скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, податкову накладну за товарами/послугами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, використання яких у господарській діяльності не підтверджено документально на суму 998712,60 грн.

Внаслідок невиконання позивачем такого обов`язку податковими повідомленнями-рішеннями від 05.01.2024 №№ та правомірно збільшено суму грошового зобов`язання позивача зі сплати ПДВ загалом у розмірі 249678,75 грн, з них: за податковим зобов`язанням - 199743,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 49935,75 грн, а також застосовано штраф за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН у розмірі 25560,04 грн.

Тож у задоволенні цієї частини позовних вимог належить відмовити.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 05.01.2024 №, суд встановив такі обставини.

Цим податковим повідомленням-рішення до позивача застосовані штрафні санкції за порушення вимог:

- підпунктів 226.3, 226.7, 226.9 статті 226 ПК України та абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР з огляду на встановлення фактів реалізації алкогольних напоїв, що вважаються не маркованими загалом у розмірі 28798,40 грн - на підставі абзацу двадцятого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР - штраф у розмірі 57596,80 грн;

- частини десятої статті 15-3 Закону №481/95-ВР (продаж алкогольних напоїв у період дії заборони з їх реалізації) - на підставі частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР - штраф у розмірі 13600,00 грн /т. 2, а.с. 82/.

Зокрема, в акті перевірки відображені висновки про продаж позивачем алкогольних напоїв на загальну суму 28798,40 грн без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку; інформація щодо фіскальних чеків, які містять дублікати марок акцизного податку та/або не відповідають вимогам положення, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010 №1251, наведені у додатку 4 до акта перевірки /т. 1, а.с. 157-160/.

У силу абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України, марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України, маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до пункту 226.7 статті 226 ПК України кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

За правилами пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані, зокрема: алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

На виконання вказаної норми права Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27.12.2010 №1251, якою затвердив Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (надалі - Положення №1251).

Відповідно до абзаців другого - дванадцятого пункту 5 Положення №1251 в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, марка для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), вітчизняного виробництва виготовляється у зеленій кольоровій гамі, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, вітчизняного виробництва - червоній, для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), імпортного виробництва - фіолетовій, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, імпортного виробництва - оранжевій, для тютюнових виробів вітчизняного виробництва з фільтром та без фільтра (сигарети, цигарки) - зеленій, для тютюнових виробів вітчизняного виробництва (сигарили) - смарагдово-зеленій, для тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням вітчизняного виробництва - бузковій, для інших тютюнових виробів вітчизняного виробництва - помаранчевій, для тютюнових виробів імпортного виробництва з фільтром та без фільтра (сигарети, цигарки) - синій, для тютюнових виробів імпортного виробництва (сигарили) - рожево-смарагдовій, для інших тютюнових виробів імпортного виробництва - бордовій, для тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням імпортного виробництва - зелено-помаранчевій, для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, вітчизняного виробництва - вохристо-зеленій, для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, імпортного виробництва - рожево-синій кольоровій гамі. Марка для алкогольних напоїв повинна містити двомірний штрих-код швидкого реагування та лінійний штрих-код.

На кожну марку наносяться такі реквізити:

слова УКРАЇНА, МАРКА АКЦИЗНОГО ПОДАТКУ, ТЮТЮНОВІ ВИРОБИ (для тютюнових виробів);

позначення виду марки, що складається із слів та літер алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція) - АВ ЛГП, алкоголь вітчизняний (виноробна продукція) - АВ ВП, алкоголь імпортний (лікеро-горілчана продукція) - АІ ЛГП, алкоголь імпортний (виноробна продукція) - АІ ВП, тютюн вітчизняний (сигарети з фільтром) - ТВ ЗФ, тютюн вітчизняний (сигарети без фільтра, цигарки) - ТВ БФ, тютюн вітчизняний (сигарили) - ТВ СГ, тютюн імпортний (сигарети з фільтром) - ТІ ЗФ, тютюн імпортний (сигарети без фільтра, цигарки) - ТІ БФ, тютюн імпортний (сигарили) - ТІ СГ, тютюн вітчизняний (інші вироби) - ТВ ІНШІ, тютюн імпортний (інші вироби) - ТІ ІНШІ, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням вітчизняні - ТВЕН В, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням імпортні - ТВЕН І, рідина імпортна - РІ, рідина вітчизняна - РВ;

індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія із чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) або двозначне та однозначне числа (рік і квартал, у якому вироблено марки для тютюнових виробів, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідин, що використовуються в електронних сигаретах) через скісну риску, сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю до тисячного знака, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв, кількість штук у пачці або упаковці (для сигарет, цигарок та сигарил);

реквізити покупця марки (зазначаються на марках для алкогольних напоїв): для юридичних осіб - код згідно з ЄДРПОУ, для фізичних осіб - підприємців - код, який відображає реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);

QR-код та штрих-код (зазначаються на марках для алкогольних напоїв).

Штрих-код містить інформацію про серію та номер марки.

QR-код містить інформацію про серію та номер марки, реквізити покупця марки: для юридичних осіб - код згідно з ЄДРПОУ, для фізичних осіб - підприємців - код, який відображає реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органові і мають відмітку в паспорті), та посилання на веб-ресурс для перевірки марки.

QR-код також може містити інформацію про геш-послідовність.

Згідно із абзацами першим - третім пункту 20 Положення №1251, маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва, тютюнових виробів, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв вітчизняного виробництва використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Для алкогольних напоїв імпортного виробництва використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Згідно з абзацами четвертим - восьмим пункту 20 Положення №1251, вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої, тютюнові вироби, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідини, що використовуються в електронних сигаретах, у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження:

пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення;

наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція);

пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів;

відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

У силу пункту 226.11 статті 226 ПК України та пункту 24 Положення №1251, ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, забороняються.

При цьому, Законом України від 30.11.2021 №1914-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень" пункт 11 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" викладено у новій редакції, відповідно до якої суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Відповідні зміни набули чинності з 01.01.2022.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Мінфіну України від 21.01.2016 №13 (надалі - Положення №13), встановлено, що фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9).

Згідно з пунктом 228.9 статті 228 ПК України, відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального, тютюнової сировини посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу двадцятого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва та/або зберігання, та/або транспортування, та/або реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими паперовими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару (продукції), але не менше 17000 гривень.

Таким чином, законодавцем визначена міра відповідальності у вигляді штрафу саме за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

При цьому немаркованими вважаються, зокрема, алкогольні напої, марковані з відхиленням від вимог Положення №1251, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 Положення №1251, або за які не сплачено або сплачено не в належному розмірі акцизний податок.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР, визначає Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (далі - Порядок №790).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що підставами для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

акт перевірки додержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Як зазначено в акті перевірки від 27.11.2023 №11996/16-31-24-05-01/, при проведенні перевірки даних щодо відображення у фіскальних чеках інформації про зазначення номерів та серій марок акцизного податку встановлено факти реалізації алкогольних напоїв, що марковані з відхиленням від вимог Положення №1251 за адресою провадження роздрібної торгівлі алкогольними напоями (Полтавська область, м. Кременчук, вул. Республіканська, буд. 73) всього на суму 28798,40 грн /т. 1, а.с. 118, у т.ч. зі звороту/.

Так, на підставі електронних копій розрахункових документів, що надходять по дротових та/або бездротових каналах зв`язку до органів ДПС та копій фіскальних чеків, відповідач встановив реалізацію алкогольних напоїв, які марковані з відхиленням від вимог Положення №1251, а також дублювання марок акцизного податку, що, на переконання контролюючого органу, є доказом реалізації алкогольних напоїв, які вважаються не маркованими згідно з пунктом 226.9 статті 226 ПК України.

Детальна інформація щодо фіскальних чеків з даними алкогольних напоїв, які марковані з відхиленням від вимог Положення №1251 та відповідно вважаються не маркованими згідно з пунктом 226.9 статті 226 ПК України, наведена у додатку №4 до акта перевірки, що є витягом з баз даних ІС "Система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій" розділу "Дані чеків - Товари" /т. 1, а.с. 157-160/.

Оцінюючи правомірність таких доводів податкового органу суд зазначає, що необхідною передумовою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій є наявність необхідних доказів на підтвердження факту порушення таким суб`єктом вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до абзацу двадцятого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР, склад правопорушення утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

При цьому зазначення у фіскальному чекові даних марки акцизного податку на алкогольні напої, чи відсутність такої інформації в розрахунковому документі жодним чином не може підтверджувати чи спростовувати факт реалізації не маркованої алкогольної продукції відповідно до пункту 226.9 статті 226 ПК України. Для фактичного встановлення порушення при реалізації алкогольних напоїв з недоліками марки акцизного податку необхідно провести контрольну розрахункову операцію, вилучити такі товари з марками, а в деяких випадках навіть провести експертизу марки акцизного податку, щоб реально стверджувати про факт реалізації не маркованої алкогольної продукції відповідно до пункту 226.9 статті 226 ПК України.

Така інформація вноситься до розрахункового документа продавцем (особою, що проводить розрахункові операції) шляхом зчитування в автоматичному режимі інформації з такої марки під час сканування, або вручну, якщо на акцизній марці є загинання чи інші незначні перешкоди і сканер не може її розпізнати.

Слід відмітити, що описова частина досліджуваного судом акта перевірки не відображає висновків, з якими контролюючий орган пов`язує факти порушення позивачем вимог Положення №1251 та які є доказом фактів реалізації алкогольних напоїв, що вважаються немаркованими.

Стверджуючи про вчинення позивачем порушення вимог підпунктів 226.3, 226.7, 226.9 статті 226 ПК України та абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР відповідач посилався виключно на наявну в нього податкову інформацію, а саме - електронні копії розрахункових документів, які надходять по дротових та/або бездротових каналах зв`язку до органів ДПС та зберігаються в системі ІС "Система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій".

Однак, на переконання суду, наведене твердження за жодних обставин не може ототожнюватися з фактом того, що алкогольний напій є немаркованими, адже це не відповідає ознакам, визначеним у пункті 226.9 статті 226 ПК України та у пункті 20 Положення №1251.

При цьому суд, дослідивши відомості, наведені у додатку №4 до акта перевірки, зауважує, що відповідач фактично встановив порушення позивачем вимог підпунктів 226.3, 226.7, 226.9 статті 226 ПК України та абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР на підставі електронних копій розрахункових документів за вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року, тоді як вимога про зазначення у розрахунковому документі згідно з пунктом 11 статті 3 Закону №265/95-ВР набула чинності лише з 01.01.2022.

Верховний Суд у постанові від 16.05.2024 у справі №520/4564/23 зазначив, що пунктами 1, 2 Розділу ІІ "Функціонування СОД РРО" Порядку функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 05.08.2020 №477 встановлено, що СОД РРО (система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів. СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

З урахуванням наведеного Верховний Суд у пункті 73 вищезгаданої постанови погодився з висновками суду апеляційної інстанції стосовного того, що дані, внесені у базу даних системи обліку даних РРО, та за своєю суттю є податковою інформацією, не є належним доказом податкового правопорушення і сама по собі її наявність не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності, а може бути лише використана як підстава для подальшої перевірки певних обставин.

За таких обставин суд зауважує, що не зазначення, неправильне зазначення, у тому числі відображення акцизної марки старого зразка, дубляж марки акцизного податку на алкогольні напої в розрахунковому документі може свідчити лише про порушення Закону №265/95-ВР, і то лише після 01.01.2022, та за наявності технічних можливостей РРО і його доопрацювання.

На переконання суду для фактичного встановлення порушення реалізації алкогольних напоїв з недоліками марки акцизного податку необхідно провести контрольну розрахункову операцію, вилучити такі товари з марками, а в деяких випадках навіть провести експертизу марки акцизного податку, щоб обґрунтовано стверджувати про факт реалізації не маркованої алкогольної продукції.

Формування та ведення контролюючим органом податкового обліку інформації щодо здійснення господарської діяльності позивачем, яка надходить в електронному вигляді до відповідача з усіма необхідними реквізитами, та з незалежних від платника податку причин не відображається або відображається з помилками, чи будь-яким способом була викривлена в аналітичній системі АІС "Податковий блок", не може бути підставою для підтвердження наявності факту порушення.

Отож у даному випадку належним, допустимим та достатнім доказом факту проведення реалізації підакцизного товару (алкогольного напою) із указаними порушеннями має бути фіскальний чек (розрахунковий документ у розумінні Закону №265/95-ВР), отриманий від суб`єкта господарювання у спосіб, передбачений Податковим кодексом України, тобто під час проведення контрольної розрахункової операції (з фіксацією реального офіційного часу), а також вилучена алкогольна продукція, що була реалізована з порушеннями маркування акцизними марками.

Зафіксоване ж в акті перевірки порушення встановлено лише на підставі наявної інформації в системі ІС "Система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій".

Оригіналів або копій документів, які б свідчили про допущення зазначеного вище порушення відповідач до акта документальної перевірки не додав.

Посилання у додатку №4 до акта перевірки на Х-звіти та копії фіскальних чеків із бази ІС СОРД у розумінні статті 73 КАС України не є належним доказом відображення господарських операцій, на підставі яких можливо встановити наявність/відсутність порушень позивачем вимог Закону №481/95-ВР.

Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Всупереч наведеному належних доказів, які б підтверджували висновки акта перевірки щодо порушення позивачем вимог підпунктів 226.3, 226.7, 226.9 статті 226 ПК України та абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР, відповідач суду не надав.

Відповідач не проводив контрольну закупку, не вилучав продукцію (алкогольні напої) за місцем їх зберігання та/або реалізації, тобто не вчинив дій з метою дійсного встановлення факту реалізації позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку чи з марками, що не відповідають вимогам закону.

Сама лише податкова інформація не є тим джерелом отримання податкової інформації, яка згідно з положеннями статті 83 ПК України може бути підставою для висновку контролюючого органу під час проведення перевірок, а відтак не може вважатися доказом вчинення порушень податкового законодавства таким платником. Більш того, така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, а тому не є належним доказом у розумінні процесуального закону.

Отож відсутні підстави і для застосування до позивача відповідальності за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, встановленої абзацом двадцятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про недоведеність доводів контролюючого органу про вчинення ФОП ОСОБА_1 порушень вимог підпунктів 226.3, 226.7, 226.9 статті 226 ПК України та абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР, за які до платника застосовані штрафні санкції у розмірі 57596,80 грн (28798,40 грн х 200%), з урахуванням чого податкове повідомлення-рішення від 05.01.2024 № у відповідній частині належить визнати протиправним та скасувати, а позов ФОП ОСОБА_1 - задовольнити.

Також акт перевірки містить висновок про порушення позивачем вимог частини десятої статті 15-3 Закону №481/95-ВР, що полягало у продажу алкогольних напоїв під час дії заборони з їх продажу.

Так, відповідно до частини десятої статті 15-3 Закону №481/95-ВР сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022.

За приписами статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин (надалі - Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 8 Закону №389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: забороняти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, торгівлю зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.

У силу пункту 43 частини другої статті 15 Закону №389-VIII, військові адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із прийняття рішень про заборону торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.

Особливості запровадження заборони торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі (за винятком лікарських засобів, дозволених до застосування та включених до Державного реєстру лікарських засобів, та дезінфекційних засобів), в умовах правового режиму воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях відповідно до Указу Президента України про введення воєнного стану, затвердженого Верховною Радою України, визначені Порядком заборони торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1457 (надалі - Порядок №1457).

Пунктами 3, 4 Порядку №1457 визначено, що заборона торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в межах території, на якій вводиться воєнний стан, запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням разом з військовою адміністрацією (у разі її утворення) з метою забезпечення громадської безпеки і порядку.

Наказом військового командування та військової адміністрації (у разі її утворення) визначається час введення та строк дії заборони торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в межах території, на якій вводиться воєнний стан.

Рішенням Ради оборони Полтавської області від 01.04.2022 №11 "Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави", прийнятим Полтавською обласною військовою адміністрацією, дозволено торгівлю алкогольними напоями і речовинами на спиртовій основі (продаж алкоголю військовослужбовцям і працівникам правоохоронних органів не здійснювати) на території Полтавської області з 12:00 години до 18:00 години починаючи з 02.04.2022. Дія рішення поширюється на всіх суб`єктів господарювання на території Полтавської області незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями отриману згідно з вимогами законодавства.

Розпорядженням Полтавської обласної військової адміністрації від 31.08.2022 №247 "Про введення в дію рішення Ради оборони Полтавської області від 29.08.2022 № 23" та Рішенням Ради оборони Полтавської області від 29.08.2022 №23 "Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави", прийнятим головою Ради оборони Полтавської області начальником Полтавської військової адміністрації, відповідно до пункту 2.2 вказаного рішення запроваджено заборону на продаж будь-яких алкогольних напоїв закладами торгівлі та громадського харчування на території Полтавської області, окрім визначеного для такого продажу часу, а саме - з 12:00 до 18:00 починаючи з 01.09.2022. Дія рішення поширюється на всіх суб`єктів господарювання на території Полтавської області незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями отриману згідно з вимогами законодавства.

У акті перевірки відповідач встановив, що ФОП ОСОБА_1 в порушення приписів частини десятої статті 15-3 Закону №481/95-ВР здійснював реалізацію алкогольних напоїв протягом часу доби, на який рішенням уповноважених органів встановлено заборону продажу, а саме:

- в магазині за адресою: АДРЕСА_1 здійснено реалізацію алкогольних напоїв 16.11.2022 об 11:59 та 24.10.2022 об 11:59;

- в магазині за адресою: АДРЕСА_2 здійснено реалізацію алкогольних напоїв 04.07.2022 об 11:55, 12.07.2022 о б11:58, 27.07.2022 об 11:57, 26.06.2022 об 11:57 /т. 1, а.с. 117/.

Відповідні обставини встановлені за відомостями, що містяться в базі даних ІС "Система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій" розділу "Дані чеків - Товари", тобто за наявною у розпорядженні контролюючого органу податковою інформацією.

Відповідно до приписів пункту 2 розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, фіскальний номер касового чека / фіскальний номер електронного касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина, секунда) проведення розрахункової операції (рядок 25).

У силу частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання за порушення вимог статті 15-3 цього Закону застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 6800 гривень.

Оцінюючи правомірність застосування до позивача штрафу у загальному розмірі 13600,00 грн за продаж алкогольних напоїв під час дії заборони з їх продажу, суд виходить з таких міркувань.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

У силу пункту 8 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Тобто прийняття рішень, вчинення дій повинно здійснюватися пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), є критерієм, який випливає з принципу пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Принцип пропорційності зокрема передбачає, що:

- здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти;

- якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей;

- несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;

- для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш "шкідливі" засоби.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 6 лютого 2001 року (заява №41205/98) у справі "Tammer v. Estonia" підкреслив, що "в межах своєї наглядової юрисдикції Суд повинен розглянути оскаржуване втручання у світлі всієї справи… Зокрема, Суд має визначити, чи було втручання у цій справі "пропорційним правомірній меті" та чи були підстави, наведені державними органами влади на виправдання даного втручання, "відповідними й достатніми".

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі "Khristov v. Ukraine" (заява №24465/04) наголошував на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (рішення у справі "Brumarescu v. Romania").

За встановлених вище фактичних обставин цього спору суд зауважує, що подія продажу алкогольних напоїв відбувалася з розбіжністю від декількох секунд до щонайбільше 5 хвилин до часу з якого дозволено продаж алкогольної продукції.

Враховуючи таку незначну похибку, яка може мати місце і внаслідок неспівпадіння між часом в системі ІС "Податковий блок" та реальним офіційним Київським часом, суд дійшов висновку, що притягнення позивача до фінансової відповідальності шляхом накладення штрафу у розмірі 13600,00 грн не відповідає принципу пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, і є надмірним.

Отож податкове повідомлення-рішення від 05.01.2024 № в частині накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 13600,00 грн за порушення вимог частини десятої статті 15-3 Закону №481/95-ВР належить визнати протиправним та скасувати, а позов в цій частині - задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені вище фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 4053,45 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 01.02.2024 №242 /т. 2, а.с. 51/. Вказана суму судового збору зарахована до спеціального фонду державного бюджету, що підтверджено випискою /т. 2, а.с. 52/.

Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 частково, понесені ним судові витрати зі сплати судового збору належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області у розмірі 1301,06 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 05.01.2024 №№ , , .

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 05.01.2024 № повністю, а податкового повідомлення-рішення від 05.01.2024 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість загалом на 249678,75 грн, з них: за податковим зобов`язанням - 199743,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 49935,75 грн - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1301,06 грн (одна тисяча триста одна гривня шість копійок).

Позивач: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192; вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА