Справа № 120/11729/24
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

02 жовтня 2024 р. Справа № 120/11729/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Левчук В.О.

представника позивача: Калачик Н.М.

за відсутності представників відповідачів

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про заміну заходу забезпечення позову в справі

за позовом: ОСОБА_1

до: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1

про: визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвалою від 09.09.2024 судом вжито заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 02.09.2024 № 479, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі;

- заборони посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації та переміщення ОСОБА_1 до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

01.10.2024 через підсистему "Електронний суд" представницею позивача подано заяву, яку судом розцінено як заяву про заміну способу забезпечення позову. Заяву мотивовано тим, що після призову на військову службу позивача направлено до навчального центру та прийнято Наказ про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2024 №272.

Зупинення дії наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.09.2024 № 479 та наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 03.09.2024 №272 як заходи забезпечення позову не будуть ефективними та не відповідатимуть меті (завданню) забезпечення позову в судовому адміністративному процесі, яка насамперед полягає у запобіганню настання негативних наслідків для прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах та створенні сприятливих умов для їх поновлення у разі ухвалення судом рішення на користь позивача.

Таким чином заявниця вказує, що оскільки вказані накази вичерпали свою дію після їх реалізації, забезпечення позову шляхом їх зупинення є неможливим. При цьому Позивач був призваний на військову службу всупереч наявному у нього права на відстрочку терміном до 14.02.2025.

Судом в порядку статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України подану заяву призначено до розгляду у судовому засіданні із викликом учасників справи на 02.10.2024 о 14:00 год.

02.10.2024 о 13:42 год. від представника ВЧ НОМЕР_1 до суду надішли заперечення на заяву про забезпечення позову згідно змісту яких відповідач просить у задоволенні заяви відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію представник відповідача зазначив, що після призову на військову службу позивача та направлення його до навчального центру, щодо нього було прийнято Наказ про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2024 №272.

Таким чином, з метою захисту прав позивача адвокат просить суд: вжити заходи забезпечення шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 в особі її посадових/службових осіб вчиняти дії щодо направлення, переміщення ОСОБА_1 для проходження військової служби за межі навчального центру чи до іншого місця служби або іншої військової частини до набранням законної сили судовим рішенням у відповідній адміністративній справі

В судовому засіданні представниця позивача заяву підтримала та просить суд її задовольнити шляхом заміни способу забезпечення позову. Вважає, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним для ефективного захисту прав та інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов. Акцентує на тому, що позивач у встановленому законом порядку заброньований терміном до 14.02.2025 і його призов на військову службу відбувся незаконно. Стверджує, що позивач на сьогодні перебуває в навчальному центрі та в будь-який час може бути направлений для проходження військової служби в інше місце, в тому числі місце ведення бойових дій.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду питання про забезпечення позову, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 КАС України питання про заміну одного заходу забезпечення іншим вирішується судом в судовому засіданні наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання.

Таким чином, ураховуючи скорочені строки розгляду заяви про заміну способу забезпечення позову, з метою забезпечення права на участь у судовому засіданні, повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду заяви про забезпечення позову здійснено судом за відомими суду номерами телефону та шляхом надіслання ухвали про призначення заяви до розгляду до електронних кабінетів суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, враховуючи скорочені строки розгляду заяви про забезпечення позову, беручи до уваги достатність наявних у справ доказів для вирішення даного процесуального питання, а також те, що відповідачі на виклик суду не з`явилися, хоча судом вчинено усі передбачені законом дії з метою їх інформування про дату, час та місце судового засідання, суд доходить висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову за відсутності представників ІНФОРМАЦІЯ_2 частини НОМЕР_1 .

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача на підтримку своїх вимог щодо необхідності забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до Рекомендацій (2004)20 "Про судовий перегляд адміністративних актів", прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 15 грудня 2004 року, суд повинен мати право надавати тимчасові заходи захисту до завершення провадження. Цей принцип спрямований на забезпечення того, що виконання оскаржуваного заходу може бути призупинено у випадках, коли його виконання поставило б відповідну особу в незворотну ситуацію (рішення у справі "Джабарі проти Туреччини" (Jabari v. Turkey), 2000 рік, заява № 40035/98, та рішення у справі "Чонка проти Бельгії" (Conka v. Belgium), 2002 рік, заява № 51564/99). Суд повинен мати повноваження надавати тимчасові заходи захисту до завершення судового розгляду. Такі заходи можуть включати повне або часткове призупинення виконання оскаржуваного адміністративного акта, таким чином дозволяючи суду відновити фактичну та де-юре ситуацію, яка б панувала за відсутності адміністративного акта, або покладати відповідні зобов`язання на адміністративні органи..

Також згідно з позицією ЄСПЛ заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (див., наприклад, "Dћiniж against Croatia" (Джиніч проти Хорватії), № 38359/13, п.п. 61-62 та "Karahasanoglu v. Turkey" (КАРАГАСАНОГЛУ проти Туреччини) (заяви № 21392/08 та 2 інші заяви, п.п. 144-153)).

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, (1) виконання майбутнього рішення суду або/та (2) ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 11.01.2022 у справі № 640/18852/21, від 28.07.2022 у справі № 640/31850/20 та від 16.08.2022 у справі № 640/35685/21.

У поданому до суду адміністративному позові представник позивача просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.09.2024 № 479 в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ВС А1890 про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2024 №272 в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на відповідну посаду та зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу ВСЧ НОМЕР_1 та звільнити від проходження військової служби.

Суд враховує, що і наказ від 02.09.2024 № 479, і наказ від 03.09.2024 № 262 є актами індивідуальної дії та на сьогодні виконані в повному обсязі, адже де-факто позивач направлений для проходження військової служби під час мобілізації, зарахований до списків особового складу частини та набув статус військовослужбовця, що заявником не заперечується.

Таким чином, оскільки вказані накази вичерпали свою дію після їх реалізації, суд доходить висновку, що забезпечення позову шляхом їх зупинення є неможливим, позбавлене сенсу та значною мірою може призвести до невизначеності у відносинах публічної (військової) служби, які вже виникли та існують між сторонами.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що необхідність заміни заходів забезпечення позову, оскільки у даному випадку може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача у разі задоволення пред`явленого ним позову, зумовить необхідність докладати значні зусилля для поновлення цих прав у спірних правовідносинах або навіть може призвести до незворотніх наслідків.

Крім того, на переконання суду, шкода, якої можна запобігти у разі вжиття заходів забезпечення позову, превалює над наслідками вжиття таких заходів.

Відповідно до ст. 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ч. 2 ст. 3 Основного Закону України).

В пункті 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 акцентується на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказано і у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовчу діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" (заява № 11901/02) засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі "Доран проти Ірландії" (Doran v. Ireland, № 50389/99) поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) ЄСПЛ вказав на те, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Тому обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджується теперішнє місце перебування позивача у навчальному центрі, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представниці позивача та замінити спосіб забезпечення позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 (її посадовим/службовим особам) вчиняти дії щодо направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби за межі навчального центру чи до іншого місця служби або іншої військової частини.

На переконання суду, вказаний спосіб забезпечення позову відповідає критерію адекватності та ефективності у ситуації, що склалась, а також гарантуватиме можливість поновлення порушених прав позивача та виконання судового рішення у майбутньому, у разі задоволення позову.

Суд зауважує, що забезпечення позову не є вирішенням спору по суті, а вжиті заходи забезпечення позову є тимчасовими, діють до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі або їх скасування та є необхідними для запобігання негативних наслідків для позивача до ухвалення судового рішення, які можуть в подальшому унеможливити виконання рішення суду, якщо його буде ухвалено на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 155, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представниці позивача про заміну способу забезпечення позову іншим задовольнити.

Заборонити військовій частині НОМЕР_1 в особі її посадових/службових осіб вчиняти дії щодо направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби за межі навчального центру чи до іншого місця служби або іншої військової частини до набранням законної сили судовим рішенням у справі.

Копію ухвали надіслати для відома учасникам справи, а військовій частині НОМЕР_1 для відома та виконання.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду..

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя Комар Павло Анатолійович