Справа № 620/6965/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6965/24 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасуваня рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №70 від 23.04.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня настання права на пенсію - 14.05.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має статус громадянина, який постійно проживав або працював на території посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) та із досягненням 55 років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Втім, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.04.2024 у призначенні пенсії відмовлено, оскільки станом на 01.01.1993, на переконання пенсійного органу, позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю лише 4 місяці замість необхідних 4 років. Разом з тим, позивач вважає такий висновок безпідставним з огляду на те, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право користуватися пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є відповідне посвідчення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що істотною умовою для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є наявність у позивача постійного проживання або постійної роботи у зоні гарантованого добровільного відселення на протязі визначеного законом часу.

Апелянт зазначає, що прийнято рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю, а тому дії Головного управління ПФУ в Запорізькій області не суперечать чинному законодавству України, тому підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Звертає увагу, що суд не вправі перебирати на себе повноваження та функції органів пенсійного фонду та вирішувати питання віднесені до їх компетенції, адже до повноважень суду належить вирішення спорів щодо надання правової оцінки діям, рішенням та бездіяльності відповідача, як суб`єкта владних повноважень за умови, що такі мали місце.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2024 та від 10.09.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від представника позивача - адвоката Куліша Ю.А. 04.09.2024 року до суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що неврахування апелянтом документів, що підтверджують факт навчання позивача в місті Гомель, як таких, що одночасно підтверджують період його проживання в м. Гомель, вказує на те, що в органів пенсійного фонду наявний подвійний підхід для врахування документів, який працює виключно на користь державного органу. Стверджує, що поданими позивачем документами підтверджується той факт, що він проживав в зоні посиленого радіологічного контролю більше ніж 4 роки станом на 01.01.1993 та більше 20 років після 01.01.1993, а тому має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду перш

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, четвертої категорії, що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_1 , видане 02.12.1993.

Позивач 15.04.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До заяви позивач додав: посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 ; довідку виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради № 85 від 25.09.2023 про період проживання позивача на території смт. Ріпки, яке до 31.12.2014 віднесене до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; диплом НОМЕР_2 від 22.06.1993 про навчання позивача в Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту; архівну довідку (оригінал та засвідчену належним чином копію з проставленим апостилем та нотаріально засвідченим перекладом) Установи освіти «Білоруський державний університет транспорту» від 12.10.2023 № 29-17/320 про період та форму навчання Позивача в Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту (після перейменування - Установа освіти «Білоруський державний університет транспорту»), який знаходиться в місті Гомель Республіки Білорусь; довідку (оригінал та засвідчену належним чином копію з проставленим апостилем та нотаріально засвідченим перекладом) філії «Гомельський обласний центр з гідрометеорології й моніторингу навколишнього середовища» від 19.02.2024 № 25-10-13/266 про те, що територія міста Гомель Республіки Білорусь з 1986 року і по теперішній час відповідає зоні проживання з періодичним радіаційний контролем; лист Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 29.09.2023 № 01-17/348-04, до якого додано завірений список громадян Ріпкинської селищної ради, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в якому міститься інформація про видачу Позивачу посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 (№ 15 списку).

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області рішенням від 23.04.2024 №70 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішення пенсійного органу мотивовано відсутністю у позивача необхідного стажу проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 - 4 роки, відповідно наданих документів період проживання станом на 01.01.1993 становить 4 місяці.

Зазначено, що до страхового стажу особи відповідно записів трудової книжки не зараховано період навчання з 01.09.2003 по 28.02.2005 роки, оскільки відсутня інформація про присвоєння особі кваліфікації та з 01.01.2004 відсутня інформація в Реєстрі застрахованих осіб.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувало до періоду проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 період з 26.04.1986 по 25.08.1986 (4 місяці) згідно довідки виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради № 85 від 25.09.2023.

Періоди проживання позивача в місті Гомель Республіки Білорусь під час навчання в Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту з 01.09.1986 по 12.06.1987 (9 місяців та 12 днів) та з 01.09.1989 по 31.12.1992 (3 роки 4 місяці), які сумарно складають 4 роки 1 місяць 12 днів, не були враховані до періоду проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993.

Причини незарахування періодів проживання позивача в місті Гомель Республіки Білорусь до періоду проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 в рішенні про відмову у призначенні пенсії не зазначені.

Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 9 Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

За змістом абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина (2 роки*) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно частини першої та третьої статті 65 Закону учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно п. 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, і віднесеним до категорії 4. видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Згідно п.п. 7 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Тобто, з метою підтвердження права на призначення пенсії на умовах статті 55 Закону № 796 особа має подати одночасно з заявою про призначення пенсії, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видану органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

З вищенаведеного вбачається, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Різного роду довідки є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Так, Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 у справі № 464/4150/17, від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а, від 18.06.2020 у справі № 404/5266/16-а (2-а/404/29/17), від 30.08.2022 у справі № 357/6372/17 та інших виснував, що «…єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи...».

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18) також зазначалось, що «… право на пенсію відповідно до Закону № 796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, системний аналіз викладених правових норм та висновків Верховного Суду дає підстави стверджувати, що особи, які станом на 01.01.1993 прожили або працювали в зоні ЧАЕС не менше 4-х років, набули право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, установленого для одержання державних пенсій у розрахунку 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому, основним доказом проживання, роботи або навчання на території зони радіоактивного забруднення чи участі в роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та/або нескасоване посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи або посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відтак, таке посвідчення є підставою для встановлення особі, якій воно видано, пільг і компенсацій, передбачених Законом № 796-XII.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 роках серії НОМЕР_1 (категорія 4), видане 02.12.1993 Чернігівською обласною державною адміністрацією, яке є діючим, не скасованим та правомірність його видачі відповідач не ставить під сумнів.

Суд наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним цього посвідчення як на момент звернення позивача із заявами про призначення пенсії, так і на момент розгляду даної справи.

Крім того, позивачем надано довідку виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради № 85 від 25.09.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_1 з моменту аварії по 25.08.1986 проживав в смт Ріпки, що підтверджує його право на початкову величину 2 роки. Крім того, згідно цієї ж довідки позивач проживав в смт Ріпки з 06.07.1993 по 27.08.2003 та з 22.03.2005 по теперішній час. Отже, в смт Ріпки в період, коли воно відносилося до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач прожив більше 20 років.

Щодо доводів апелянта про те, що період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 складає лише 4 місяці, колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалв справи вбачається, що ОСОБА_1 з 01.09.1986 по 12.06.1987 (9 місяців 12 днів) та з 01.09.1989 по 31.12.1992 (3 роки 4 місяці) навчався на денній (очній) формі в Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту (після перейменування - Установа освіти «Білоруський державний університет транспорту»), який знаходиться в місті Гомель, що підтверджується дипломом Білоруського інституту інженерів залізничного транспорту УВ-І № 017539 від 22.06.1993, архівною довідкою установи освіти «Білоруський державний університет транспорту» від 12.10.2023 № 29-17/320, військовим квитком НОМЕР_3 від 23.06.1987.

Таким чином, подані позивачем документи містять достатньо інформації для визначення наявності у нього права на пенсію.

Наявність посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи підтверджує те, що станом на 01.01.1993 він проживав у зоні посиленого радіологічного контролю не менше ніж 4 роки, а довідка виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради підтверджує, що він прожив в даній зоні достатньо, щоб мати право на зниження пенсійного віку на 5 років.

Таким чином, доводи апелянта про те, що документами, які були надані позивачем разом із заявою про призначення йому пенсії, не підтверджується, що станом на 01.01.1993 він постійно проживав або працював в зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років, спростовуються матеріалами цієї справи.

З огляду на це, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, який постійно проживав у зоні посиленого радіологічного контролю станом 01.01.1993 більше ніж 4 роки (4 роки 5 місяців 12 днів (в т.ч. 4 місяці в смт Ріпки та 4 роки 1 місяць 12 днів в місті Гомель)), а після 01.01.1993 ще 20 років 4 місяці 25 днів (в т.ч. 5 місяців 22 дні місті Гомель (з 01.01.1993 по 22.06.1993) та 19 років 11 місяців 3 дні в смт Ріпки (з 06.07.1993 по 27.08.2003 та з 22.03.2005 по 31.12.2014), його страховий стаж складає 35 років 3 місяців 27 днів, тому позивач має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.04.2024 №70 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку підлягає скасуванню, оскільки не відповідає критеріям правомірності, передбаченим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання апелянта на практику Верховного Суду у справі №556/1172/17 є помилковими, оскільки така не є релевантною до спірних правовідносин.

Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 11.03.2024 року у справі №500/2422/23, колегія суддів зазначає, що у ній зазначено судом про те, що постійне місце навчання та роботи позивача нерозривно пов`язане з його постійним місцем проживанням.

В даній справі дипломом Білоруського інституту інженерів залізничного транспорту УВ-І №017539 від 22.06.1993 та архівною довідкою Установи освіти "Білоруський державний університет транспорту" від 12.10.2023 №29-17/320 підтверджується той факт, що позивач постійно навчався в м. Гомель та як наслідок, постійно там проживав.

Щодо позовної вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління ПФУ в Чернігівській області призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня настання права на пенсію з 14.05.2024, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку прийнято не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, а іншим територіальним органом Пенсійного фонду України.

Разом з тим, відповідна заява про призначення пенсії подавалася позивачем за місцем реєстрації до відповідного управління Пенсійного фонду України.

Колегія суддів зазначає, що постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до п.4.1 р.IV якого заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п.4.2 р.IV наведеного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що встановлення порядку розгляду заяв про призначення пенсії за принципом екстериторіальності не спростовує положення законодавства, що виплата пенсії здійснюється органом, що призначає пенсію, за місцем проживання особи, що прямо передбачено п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлені обставини, враховуючи принцип верховенства права, аналізу чинного законодавства, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача та уникаючи надмірного формалізму, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням на 5 років пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 14.05.2024.

Отже, з огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про необхідність зміни судового рішення в резолютивній частині.

Зі змісту статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.Початок форми

Керуючись статтями 243, 308, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини у наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити з 14.05.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням на 5 років пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі №620/6965/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

Л.О.Костюк