Справа № 520/19201/24
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 жовтня 2024 р. справа № 520/19201/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 02 лютого 2024 року №8.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

В обґрунтування позову вказано, що посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві порушено строк на пред`явлення запиту про надання документів для перевірки. Замість мінімальних п`яти днів до закінчення перевірки, пану Крепкіх надано лише півтори години. Більше того, оскільки запит не було вручено пану Крепкіх особисто, і як наслідок про цей запит, як і саму перевірку, він дізнався вже постфактум, це все вплинуло на законність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення, так як у пана Крепкіх просто не було достатньо часу надати ці документи під час перевірки, адже уся первинна документація зберігається у позивача за місцем реєстрації його підприємницької діяльності, а це місто Харків. Торгова точка, на якій здійснює свою підприємницьку діяльність позивач, являє собою острівець у торговому центрі, повз який кожного дня проходять тисячі людей і зберігання таких важливих документів на цій точці не є безпечним, тому позивач зберігає ці документи вдома.

Також позивач вказав, що в описі залишків товару від 12 січня 2024 року №1 посадові особи ГУ ДПС у м. Києві зазначили товари, які не є технічно складними побутовими товарами та яких немає у переліку затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017 року №231 (далі - Перелік), зокрема: кабель baseus kevlar/black у кількості 6 штук на загальну суму 1794 грн; кабель baseus tungsten gold у кількості 4 штуки на загальну суму 1596 грн; мережевий зарядний пристрій baseus super у кількості 6 штук на загальну суму 2994 грн; Ліхтар Infinity Green у кількості 1 штука на загальну суму 199 грн. Загальна вартість неправомірно вказаних в описі товарів становить 6583 грн, а отже як мінімум ця сума стягнення, вказана в ППР, є неправомірною і підлягає скасуванню.

Позивач здійснює продаж чохлів на смартфони торговельної марки APPLE iPhone та інших аксесуарів для смартфонів торговельної марки APPLE iPhone та інших гаджетів, проте задля розширення аудиторії покупців він уклав договори з іншим підприємцем на взаємовигідних умовах. Вони домовились, що позивач здійснюватиме продаж телефонів ФОП ОСОБА_2 , а остання у свою чергу на своїй торговій точці здійснюватиме продаж чохлів та інших аксесуарів позивача. І, оскільки чохли та аксесуари для телефонів не є технічно складними побутовими товарами, то облік товарних запасів позивачем не ведеться. Щодо телефонів, то сторони Договором погодили, що оскільки товар належить ФОП ОСОБА_2 , то остання і має вести облік товарних запасів.

Позивач вважає, що у його діях відсутнє порушення п. 12 ст. 3 Закону про РРО та просить скасувати спірне рішення.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому щодо аргументів позову зазначив, що працівники контролюючого органу були допущені до проведення перевірки та приступили до фактичної перевірки, забезпечивши вимоги чинного законодавства.

Під час проведення перевірки 12.01.2024 працівники ГУ ДПС у м. Києві надали запит про надання документів, особі, що проводила розрахункові операції ОСОБА_3 , а саме: книги обліку доходів і витрат, книги обліку розрахункових операцій, реєстраційне посвідчення на реєстратор розрахункових операцій, довідки про опломбування реєстратора розрахункових операцій, накладні на товар, фіскальні звітні чеки в електронній формі. Проте зазначені документи не були надані позивачем ні під час проведення перевірки, ні після її закінчення, у той час як саме на початок перевірки суб`єкт господарювання повинен надати документи, які зазначені у п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

На порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, позивачем під час проведення перевірки не було надано документи, що підтверджують облік та походження товару, який знаходився у місці продажу (згідно опису № 1) на загальну суму 287 268 гривень.

Щодо посилання позивача на укладання договорів між ФО-П ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_4 , відповідач вказав, що під час проведення фактичної перевірки встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , здійснює діяльність позивач, тому саме на нього відповідно до вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, покладається обов`язок ведення обліку товарних запасів та надання документів на початок проведення перевірки документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Щодо посилання позивача на відсутність обов`язку ведення обліку товарних запасів, відповідач вказав, що під час проведення перевірки, встановлено у місці продажу товар, який відповідно Постанови КМУ від 16.03.2017 № 231, віднесено до переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, тому на позивача розповсюджуються вимоги, які передбачені ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає, що зі змісту заяв по суті справи, наданих позивачем та відповідачем, судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи. Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами положень податкового законодавства України як і щодо процедури проведення фактичної перевірки, так і щодо підстав винесення спірного рішення.

Судом встановлено, що на підставі пп. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 , п. 69. 27 підрозділу 10 «Інші перехідні положення Податкового кодексу України (далі ПК України), Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон № 265/95-ВР), Закону України від 21 червня 2012 року № 5007-VI «Про ціни і ціноутворення», з метою дотримання вимог порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), наказу «Про проведення перевірок» від 10.01.2024 № 66-п та направлень на перевірку від 12.01.2024 № 537/26-15-07-07-03, 538/26-15-07-07-03 фахівцями Головного управління ДПС у м. Києві (далі ГУ ДПС у м. Києві), проведено фактичну перевірку магазину «Техноїжак», де здійснює діяльність ФО-П ОСОБА_1 за адресою: вул. Лаврухіна,4, м. Київ.

Фахівцями ГУ ДПС у м. Києві перед початком перевірки копію наказу на перевірку вручено особі, що проводить розрахункові операції - ОСОБА_3 . Направлення на перевірку були пред`явлені для ознайомлення, в яких ОСОБА_3 власним підписом зафіксував дату ознайомлення, а саме 12.01.2024.

Під час проведення перевірки 12.01.2024 працівники ГУ ДПС у м. Києві надали запит про надання документів, особі, що проводила розрахункові операції ОСОБА_3 , а саме: книги обліку доходів і витрат, книги обліку розрахункових операцій, реєстраційне посвідчення на реєстратор розрахункових операцій, довідки про опломбування реєстратора розрахункових операцій, накладні на товар, фіскальні звітні чеки в електронній формі.

До суду не надано доказів того, що вказані документи надавались позивачем під час проведення перевірки або після її закінчення.

За результатами перевірки посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві складено акт фактичної перевірки від 12.01.2024, реєстраційний № 1902/26/15/07/ від 15.01.2024, який отриманий особою, що проводила розрахункові операції ОСОБА_3 .

На підставі висновків акту фактичної перевірки ГУ ДПС прийнято податкове повідомлення рішення від 02.02.2024 № 8, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 020 грн. (за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю), що позивачем не оскаржується, а також податкове повідомлення рішення від 02.02.2024 № 8, що є предметом спору у цій справі.

Доказів адміністративного оскарження спірного рішення матеріали справи не містять.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд використовує такі норми права.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, яка визначає права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок врегульовує ст.80 ПК України, відповідно до приписів якої 80.1. Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

80.2. Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до п. 80.4 цієї статті перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Згідно з п.80.5 ст.80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 80.7 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до п. 81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.81.2 у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Щодо обставин проведення фактичної перевірки суд зазначає, що порушень вищенаведених норм права відповідачем під час її проведення судом не виявлено.

Щодо надання під час перевірки документів на запит контролюючого органу, суд зазначає таке.

Відповідно до п.85.2 ст.85 ПРК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Позивач зазначає про недотримання відповідачем приписів п.85.4 цієї статті, відповідно до якої при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

При цьому п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначає, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Вказана норма права є спеціальною та скасовує дію загальної норми ст.85 ПК України (загально-правовий принцип lex specialis derogat generali, суть якого полягає в тому, що спеціальний закон скасовує дію (для даної справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.).

Тобто, документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) мають бути надані на початку фактичної перевірки.

Відтак, аргументи позивача в цій частині є неприйнятними.

Окрім того, такі документи не надано позивачем і в подальшому, при цьому в позові позивач стверджує про відсутність в нього обов`язку вести облік товарних запасів.

Щодо таких аргументів позову суд зазначає, що відповідно до п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017 року № 231 «Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій» (далі Постанова КМУ від 16.03.2017 № 231) до групи товарів з кодом згідно з УКТЗЕД 8517 віднесено: телефонні апарати, включаючи апарати телефонні для сотових мереж зв`язку та інших бездротових мереж зв`язку; інша апаратура для передачі або приймання голосу, зображень та іншої інформації, включаючи апаратуру для комунікації в мережі дротового або бездротового зв`язку (наприклад, в локальній або глобальній мережі зв`язку), крім передавальної або приймальної апаратури товарної позиції 8443, 8525, 8527 або 8528.

Як виявлено контролюючим органом під час проведення перевірки, відповідно до опису № 1 товарів, встановлено на місці продажу групи товарів (телефонів, GAME BOY POWER BOY PRO), які відносяться до коду згідно з УКТЗЕД 8517 та підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню), а тому на позивача не поширюються норми, зазначені у абз. 2 п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Відповідальність за вказане порушення передбачена ст. 20 Закону № 265/95-ВР, а саме: до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аргументи позову про неправомірність включення до опису товарів, які не є технічно складними, є неприйнятними, адже позивач зобов`язаний складати та надавати на первірку документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), без диференціації товарів за видом, тобто усіх товарів.

Враховуючи той факт, що позивачем реалізовуються технічно складні товари (зокрема, телефони), контролюючим органом правомірно нараховано штрафну санкцію на підставі опису товарів №1 суму 287268,00 грн, у тому числі і щодо таких товарів, як кабелі, ліхтарі, тощо.

Щодо аргументів позову про укладання договорів між ФО-П ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_4 , суд зазначає таке.

Відповідно до умов договорів доручення від 02.01.2024 № 1, № 2 між ФО-П Крепкіх А. В. та ФО-П ОСОБА_4 сторони погодили, що у порядку та на умовах, визначених Договором, Повірений зобов`язується від імені та на користь Довірителя укладати договори купівлі-продажу товару з третіми особами (далі - Покупці) (п. 1.1 Договору). Сторони погодили, що виконання доручення за цим Договором є безоплатним і ґрунтується на взаємовигоді, задля чого поряд з цим Договором між Сторонами укладено Договір доручення від 02 січня 2024 року №2 (далі - Договір №2).

Сторони розуміють, що основною метою укладення цього договору є збільшення охоплення цільової аудиторії торгових точок Сторін, розширення асортименту товарів за рахунок пропонування товарів Сторін на торгових точках один одного (п.1.3 Договору). Для цілей цього договору, сторони визначили, що товаром є смартфони торговельної марки APPLE iPhone та портативні ігрові приставки (п. 4.1 Договору). Модель, кількість та ціна товару обумовлюється Сторонами засобами телефонного зв`язку (дзвінки, повідомлення у месенджерах) (п. 4.2 Договору).

Сторони погодили, що обов`язок ведення обліку товарних запасів, відповідно до вимог Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, покладається на Довірителя (п. 3.3 Договору).

Суд зазначає, що правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон № 265/95-ВР. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Цей закон (у контексті спірних правовідносин) визначає обов`язок позивача як реалізатора товару складати документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), а також визначає штрафну санкцію за невиконання вказаного ообовязку.

Договір доручення є цивільно-правовим правочином (Глава 68 Цивільного кодексу України) і не може визначати обов`язки суб`єкта господарювання у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій всупереч профільного закону.

Закон № 265/95-ВР є первинним законом у розумінні ст.12 Закону України "Про правотворчу діяльність" і виключно цим законом визначаються обов`язки суб`єктів господарювання у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій, які не можуть визначатись цивільно-правовими угодами і покладатися сторонами договору один на одного на власний розсуд, відтак, аргументи позову в цій частині є неприйнятними.

З урахуванням встановлених у цій справі обставин та з огляду на ретельне дослідження судом усіх аргументів позову суд приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 03 жовтня 2024 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ