Справа № 756/127/24
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 756/127/24 Суддя (судді) першої інстанції: Ткач М.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Беспалова О.О.

Ключкович В.Ю.

за участі:

секретар с/з Кващук Т.А.

пр-к позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської митниці про скасування постанови про порушення митних правил, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Київської митниці, в якому просила суд: скасувати постанову Київської митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил №0966/10000/23 від 14.12.2023, закрити провадження у справі, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутні ознаки складу порушення митних правил, з огляду на запровадження воєнного стану та виникнення у зв`язку з цим форс мажорних обставин.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Київська митниця звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02 жовтня 2024 року.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

У судове засідання відповідач не з`явився та явку уповноваженого представника до суду не забезпечив. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 04.01.2021 до відділу митного оформлення № 6 митного поста «Бориспіль» Київської митниці, декларантом ТОВ «Аеро Вінд» відповідно до договору про надання послуг митного брокера від 19.07.2018 №4/07-18, було подано електронну митну декларацію типу ІМ 31 ДЕ з додаванням до неї товаросупровідних та інших документів з метою тимчасового ввезення на митну територію України товару: «Сталевий стенд зварної конструкції, обладнаний коліщатами призначений для зберігання, а також зняття/установки авіаційного двигуна марки Airbus А319-114 p/n НОМЕР_1 /5B s/n CNZ-1002 - 1 шт., бувший у використанні, виробник: European Aviation Ltd, торговельна марка: EAL, країна виробництва: EU», що надійшов на адресу ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «ДЖОНІКА» (відправник CIZGI TEKNOLOJIERI TIC LTD STI, GAYRETTERE MAH. YILDIZ POSTA CAD NO 24/15 BESIKTAS MECIDYEKOV V.D. ISTAMBUL TURKUYE).

04.01.2021 ЕМД було присвоєно реєстраційний №UA100290/2021/360026 та оформлено в митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами.

Митним органом було встановлено кінцеву дату строку тимчасового ввезення зазначеного товару, а саме: до 31.03.2021, про що було зазначено в графі D/J ЕМД.

В подальшому, строк тимчасового ввезення було неодноразово продовжено Київською митницею: до 31.05.2021, до 31.07.2021, до 31.10.2021, до 31.01.2022, до 30.04.2022, до 31.07.2022, до 30.11.2022, до 31.12.2022, до 28.02.2023, до 31.03.2023, до 30.04.2023, до 31.05.2023.

На адресу Київської митниці від ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «ДЖОНІКА» надійшла заява № 160 від 31.05.2023 (вх. митниці №17054/І3/Е3) на продовження строку тимчасового ввезення товару.

Рішенням митного органу було продовжено строк тимчасового ввезення товару до 30.06.2023.

Станом на 15.08.2023 гарантійне зобов`язання, що було надано генеральним директором ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «ДЖОНІКА» ОСОБА_2 , щодо здійснення зворотного вивезення товарів, або поміщення їх в інший митний режим, що передбачений законодавством України, не було виконано, а товари у термін, що визначений митним органом, а саме до 30.06.2023 не вивезено, в митний режим реекспорту, або інший митний режим не поміщено.

Таким чином, генеральним директором ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «ДЖОНІКА» ОСОБА_2 перевищено строк тимчасового ввезення товару «Сталевий стенд зварної конструкції, обладнаний коліщатами призначений для зберігання, а також зняття/установки авіаційного двигуна марки Airbus А319-114 p/n НОМЕР_1 /5B s/n CNZ-1002 - 1 шт., бувший у використанні, виробник European Aviation Ltd, торговельна марка EAL, країна виробництва EU» на митну територію України більше ніж на двадцять діб, що є порушенням митних правил, передбачених ч.4 ст. 481 МК України.

Постановою першого заступника начальника Київської митниці ОСОБА_3 від 14.12.2023 у справі № 0966/10000/23, порушеної 16.08.2023 року відносно генерального директора ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «ДЖОНІКА» ОСОБА_2 , яку визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 481 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.

Вважаючи, що вищевказану постанову прийнято протиправно, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що причиною невиконання зобов`язань з боку позивача є настання форс-мажорних обставин, пов`язаних з військовою агресією російської федерації, що засвідчено сертифікатом №3100-23-3641 від 21.08.2023 №482/05-04, виданий Торгово-промисловою палатою України. Суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 481 МК України, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 103 МК України визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 104 МК України для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна у випадках, передбачених законодавством, надати митному органу зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені митним органом.

Відповідно до положень частини 1 статті 108 МК України строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Відповідно до частини 3 статті 108 МК України з урахуванням мети ввезення товарів та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів за письмовою заявою власника цих товарів або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом.

Статтею 109 МК України передбачено, що за заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, митний орган надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа: відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом; приймає на себе зобов`язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, диспозицією ч. 4 ст. 481 МК України передбачено відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на двадцять діб.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 112 МК України встановлено, що митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 пункту 9-12 прикінцевих та перехідних положень МК України тимчасово, на період до припинення чи скасування воєнного, надзвичайного стану на території України митні органи за заявою декларанта або уповноваженої ним особи можуть приймати рішення про продовження строків (включаючи граничні), визначених цим Кодексом, крім тих, перебіг яких зупинено підпунктом 2 цього пункту.

Так, з матеріалів справи вбачається, та позивачем не заперечується, що митним органом строк зворотного вивезення обладнання продовжувався неодноразово. Рішенням митного органу від 01.06.2023 було продовжено строк тимчасового ввезення товару до 30.06.2023.

Разом з тим, станом на 16.08.2023 товар, оформлений за МД типу ІМ 31 ДЕ не реекспортовано, у інший митний режим не поміщено, заяв на продовження митного режиму тимчасового ввезення до митного органу не надходило.

Щодо доводів позивача про існування форс-мажорних обставин, пов`язаних з введенням військового стану, колегія суддів зауважує про наступне.

Так, з 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану.

У зв`язку із запровадженням військового стану Торгово-промислова палата України оприлюднила лист від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), тобто військову агресію Російської Федерації проти України, підтвердивши, що дані обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб.

Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для їх невиконання . Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні.

Тобто, саме по собі введення воєнного стану, без доведення учасником справи причинно-наслідкового зв`язку між його введенням та пропуском процесуального строку, не свідчить про поважність причин такого пропуску, а отже, не є підставою для його поновлення.

Така правова позиція викладена Верховним Судоми у постановах: від 28.10.2022 у справі № 904/3910/21 (реєстраційний номер у ЄДРСР: 107049505), від 14.09.2022 у справі № 420/143/22 (реєстраційний номер у ЄДРСР: 106243160), від 14.09.2022 у справі № 160/26479/21 (реєстраційний номер у ЄДРСР: 106243163)

У питанні щодо звільнення сторони від відповідальності в силу форс-мажорних обставин Верховний Суд сформував доволі сталі висновки щодо застосування відповідних норм права.

Так, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 та від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і під час їх виникнення сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Також доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Як вбачається зі змісту Сертифікату №3100-23-3641 про форс-мажорні обставини, виданого ТПП України від 21.08.2023, підставою для висновку про форс-мажор визначено, те що з 24.02.2022 Міжнародний аеропорт «Київ» повністю зупинив свою виробничу діяльність, у зв`язку із закриттям повітряного простору.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять обґрунтованих доводів стосовно неможливості вивезення обладнання за межи територій України в інший спосіб ніж авіаперевезення, або поміщення товару в інший митний режим чи вчасного звернення із заявою про продовження строку тимчасового ввезення товару.

Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Отже, дія воєнного, надзвичайного стану на території України не позбавляє можливості декларанта завершити митний режим тимчасового ввезення товару шляхом поміщення його у інший митний режим, за умови дотримання вимог МК України, або продовжити строк тимчасового ввезення товару.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що в діях позивача наявний склад правопорушення, визначений ч.4 ст.481 МК України, постанова про притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил №0966/10000/23 від 14.12.2023 за формою та змістом відповідає вимогам законодавства, вина позивача доведена у належний спосіб.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав до задоволення позовних вимог.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Окрім того, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та правомірно виніс постанову №0966/10000/23 від 14.12.2023 про порушення митних правил, тому в задоволені позовних вимог щодо визнання її протиправною та скасування слід відмовити.

Таким чином, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

(повний текст постанови складено 02.10.2024р.)