Справа № 580/6236/22
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6236/22 Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Мельник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду у Черкаській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача, станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, з врахуванням положень постанови № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду у Черкаській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача, станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, з врахуванням положень постанови № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог ст. ст. 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_2 .

Зобов`язано Головне управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ідентифікаційний код 39392109) підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог ст. ст. 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_2 .

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у прийнятті звіту Головного управління ДФС у Черкаській області про виконання рішення суду - відмовити.

Накладено на голову комісії з припинення Головного управління ДФС у Черкаській області ОСОБА_1 штраф у сумі 20-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Половину суми штрафу у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. стягнуто на користь ОСОБА_2 .

Половину суми штрафу у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. стягнуто на користь Державного бюджету України.

Роз`яснено голові комісії з припинення Головного управління ДФС у Черкаській області, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання.

Встановлено новий строк для подання звіту про виконання у повному обсязі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 та зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області подати до Черкаського окружного адміністративного суду звіт у тридцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 вже не була головою комісії з припинення Головного управління ДФС у Черкаській області, також, вказує, що ухвала винесена з порушення норм процесуального та матеріального права, є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав. Позивач до суду не прибув, повноважного представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що у відповідності до вимог ч.2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає частково.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року позов задоволено.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі № 580/6236/22, в частині зобов`язання Головного управління ДФС у Черкаській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нову довідку про розмір грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 24.11.2023 заяву ОСОБА_2 задоволено встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду від 23.02.2023 у справі № 580/6236/22 шляхом зобов`язання Головного управління ДФС у Черкаській області подати до Черкаського окружного адміністративного суду протягом одного місяця з дати отримання копії даної ухвали, звіт про виконання судового рішення.

До суду від Головного управління ДФС у Черкаській області надійшов 11.01.2024 звіт про виконання рішення суду від 23.02.2023 року у справі № 580/6236/22, а також заява позивача про накладення на керівника відповідача штрафу за невиконання рішення суду.

Ухвалою від 13.02.2024 у прийнятті звіту Головного управління ДФС у Черкаській області про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 - відмовлено.

У задоволенні вимог заяви ОСОБА_2 про накладення штрафу на керівника Головного управління ДФС у Черкаській області - відмовлено.

Встановлено новий строк для подання звіту про виконання у повному обсязі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 та зобов`язано Головне управління ДФС у Черкаській області подати до Черкаського окружного адміністративного суду звіт у тридцятиденний строк з дня отримання даної ухвали.

Попереджено голову комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Черкаській області, що у разі невиконання рішення суду, судом буде вирішуватись питання про накладення на керівника штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До суду від Головного управління ДФС у Черкаській області надійшов 25.03.2024 звіт про виконання рішення суду від 23.02.2023 року у справі № 580/6236/22, в якому голова комісії з реорганізації ОСОБА_4 повідомила протягом 2022 року виконавчо-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у Головному управлінні ДФС у Черкаській області, в тому числі подача звітності не здійснювалось у зв`язку з відсутністю працівників та комісії.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року за невиконання рішення суду №580/6236/22, на голову комісії з припинення Головного управління ДФС у Черкаській області ОСОБА_1 штраф у сумі 20-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Встановлено новий строк для подання суду звіту про виконання рішення у справі №580/6236/22, що становить тридцять календарних днів та обчислюється з дати складення повного тексту цієї ухвали суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з таких мотивів.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Так, Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Схожі висновки Конституційний Суд України зробив у рішеннях від 1 березня 2023 року у справі № 2-р(ІІ)/2023 (щодо рівноправності сторін під час судового контролю за виконанням судового рішення) та від 19 квітня 2023 року у справі № 4-р(ІІ)/2023 (щодо особових даних у судовому рішенні).

Відповідно до частини першої, другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а, від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18 та від 1 травня 2023 року у справі № 520/926/21.

Важливість виконання судового рішення також підкреслюється тим, що вказане питання включено до Стратегії розвитку системи правосуддя та конституційного судочинства на 2021 - 2023 роки, затвердженою Президента України від 11 червня 2021 року № 231/2021, у якій зазначено, що основними проблемами, які зумовлюють необхідність подальшого удосконалення організації функціонування судової влади та здійснення правосуддя, є, зокрема, неналежне виконання судових рішень, неефективність механізмів судового контролю за виконанням судових рішень.

Крім того, згідно з параграфом 4 Національної стратегії у сфері прав людини, затвердженої Указом Президента України від 24 березня 2021 року № 119/2021, до стратегічних цілей підвищення гарантій захисту прав людини віднесено, зокрема, наявність ефективних механізмів виконання судових рішень.

Також, як зазначено у пункті 1 розділу ІІ Рекомендацій Rec(2003)16, Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) «Щодо виконання рішень адміністративних і судових органів у сфері адміністративного права» (on the execution of administrative and judicial decisions in the field of administrative law), держави-члени мають забезпечити виконання судових рішень в межах розумного строку; вони мають уживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили; у разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволяє домагатися виконання такого рішення, зокрема за допомогою судової заборони або пені (coercive fine).

Відповідно до пункту 55 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (КРЄС) «Щодо якості судових рішень» (on the quality of judicial decisions) з метою забезпечення ефективності правосуддя, усі країни повинні мати процедури забезпечення виконання рішень.

Так, з метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з положеннями частин першої-третьої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування у зв`язку із невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.

Як встановлено судом першої інстанції, на відповідача судовим рішенням покладено обов`язок підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог ст. ст. 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_2 .

Доказів виконання рішення суду в цій частині відповідачем не надано.

Вирішуючи питання про наявність повноважень у голови комісії з реорганізації щодо видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, суд враховує, що згідно з постановою КМУ від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу, та установлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Розпорядженням КМУ від 21.08.2019 №682-р «Про питання Державної податкової служби» затверджено пропозицію Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також, як вбачається з п. 2 постанови КМУ від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Зокрема згідно переліку додатку 2 до постанови КМУ від 19.06.2019 №537, Головне управління ДФС у Черкаській області реорганізовано шляхом його приєднання до Головного управління ДПС у Черкаській області.

Встановлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби (п. 3 постанови КМУ від 19.06.2019 №537).

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.07.2019 здійснено державну реєстрацію Головного управління ДПС у Черкаській області та відповідно передано повноваження щодо державного управління.

Тобто, функції з адміністрування податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в даному випадку перейшли до повноважень Головного управління ДПС у Черкаській області.

В той же час, функції та повноваження податкової міліції, які належали Головному управлінню ДФС у Черкаській області до Головного управління ДПС у Черкаській області не передані.

Законом України від 17.03.2021 № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

У відповідності до п. 12 постанови КМУ від 20 жовтня 2011 р. № 1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Отже, за відсутності органу на який покладено повноваження видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії колишнім працівникам податкової міліції, такі повноваження продовжує виконувати Головне управління ДФС у Черкаській області.

Твердження голови комісії з реорганізації, що наказом ДФС України від 17.01.2023 №29 «Про надання права підпису» голові комісії з реорганізації надано право першого підпису лише бухгалтерської, фінансової, бюджетної, статистичної та податкової звітності ГУ ДФС, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки видача довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії передбачає бухгалтерський розрахунок розміру грошового забезпечення, яке визначається за аналогічною посадою тій, яку займав позивач на дату звільнення зі служби. Як наслідок, голова комісії з реорганізації наділена необхідними повноваженнями щодо підписання зазначеної довідки.

Колегія суддів вважає непереконливими твердження, викладені у звіті про виконання судового рішення, щодо відсутності доступу до архівних документів працівників Головного управління ДФС у Черкаській області, оскільки передача на зберігання таких документів до іншого органу не може слугувати підставою для перешкоджання головою комісії з реорганізації здійснювати свої повноваження. Більш того, доказів передачі вказаних документів до Головного управління ДПС у Черкаській області, головою комісії з реорганізації не надано. Доказів вжиття заходів щодо їх отримання також не надано.

Рішення суду від 23.02.2023 набрало законної сили 16.05.2023, однак станом на дату подачі звіту доказів його фактичного виконання до суду не надано.

Отже суд апеляційної інстанції констатує тривале невиконання судового рішення, що набрало законної сили. Причини, на які покликається відповідач, на переконання суду апеляційної інстанції, є необгрунтованими.

Отже, встановлені обставини на етапі здійснення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №580/6236/22 свідчать про те, що відповідач відмовляється виконати рішення суду, що набрало законної сили, добровільно; після встановлення судом контролю за виконанням судового рішення тривалий час ухиляється від його виконання без будь-яких поважних причин.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що поданий звіт не може бути прийнятим за вищевикладених підстав, що має наслідком необхідності встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення суду у справі №580/6236/22 та застосування приписів ст.382 КАС України щодо накладення на голову комісії з припинення Головного управління ДФС у Черкаській області штраф у розмірі 60560 грн. 00 коп., половина якого підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 , а половина до Державного бюджету України.

Проте, колегія суддів, вважає за необхідне наголосити, що накладаючи штраф на голову комісії з припинення Головного управління ДФС у Черкаській області штраф у розмірі 60560 грн. 00 коп. суд першої інстанції помилково зазначив ОСОБА_1 як голову комісії з припинення станом на 07.05.2024 - дату постановлення ухвали суду першої інстанції.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 надала суду копію наказу від 03.04.2024 року №45 з якого вбачається, що на момент винесення оскаржуваної ухвали затверджено нового Голову комісії з реорганізації ГУ ДФС у Черкаській області.

Колегія суддів, бере до уваги, що під час розгляду справи в суді першої інстанції інформації щодо зміни голови комісії з припинення не подавалось.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, рішення Конституційного Суду, правові позиції Верховного Суду, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми процесуального права, проте помилково визначено особу голови ліквідаційної комісії, що має наслідком зміни судового рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини у такій редакції:

«Накласти на голову комісії з припинення Головного управління ДФС у Черкаській області штраф у сумі 20-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.»

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено « 02» жовтня 2024 року.