Справа № 569/1229/24
Суддя: Ковальов І. М.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/1229/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.,

при секретарі Білецькій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, скасування протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по справі звернувся ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.01.2024 року, він рухався на автомобілі «Audi A4» держ. номер НОМЕР_1 , по вулиці Данила Галицького, на перехресті Захисників Маріуполя та вул. Київській, позивач перетнув перехрестя, та був зупинений працівниками поліції, за наче б то невиконання вимог п. 8.7.3 «з» ПДР. Після пред`явлення ним документів інспектору 2 роти 2 взводу 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ст. лейтенанту ОСОБА_2 , інспектор склав на позивача постанову ЕНА №1202492 згідно ч.2 ст. 122 КУпАП, та протокол про адміністративне затримання АЗ № 047991 згідно ч.2 ст. 122 КУпАП. Таким чином за одне адміністративне правопорушення позивача двічі притягнули до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задоволити, а саме: постанову від 07 січня 2024 року серії ЕНА №12024, складену інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом Лозинським С.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. скасувати; закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні представник відповідача в задоволенні позову позовних вимог просив суд відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши сторін, свідка, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Пункт 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за позовом. Справа «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom) від 21 лютого 1975 року серія А, №18, сс17-18, пп.35-36.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Судом встановлено, такі факти і відповідні їм правовідносини.

З дослідженої в судовому засіданні копії постанови серії ЕНА №1202492 від 07 січня 2024 року, винесеної інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Лозицьким С.М., вбачається, що 07 січня 2024 року о 12 год. 50 хв. в м. Рівне по вул. Данила Галицького, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом AUDI А4, державний номерний знак НОМЕР_1 проїхав перехрестя вулиць Данила Галицького - вул. Київська - вул. Захисників Маріуполя на вимкнений сигнал додаткової секції, порушив пункт 8.7.3 «з» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення України (далі - КУпАП України).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580- VIII.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9.ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом; перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Пунктом 8.7.3. «з» ПДР, передбачено, що вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками). Вимоги цього пункту поширюються на зелений, жовтий та червоний сигнали основного світлофора.

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1,12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62. «місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (п. 8.10. ПДР України) (Постанова Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 751/5437/17).

Верховний Суд встановив, що за змістом пп «ґ» п. 8.7.3. ПДР вбачається, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених п. 8.10 цих Правил.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З дослідженого відеозапису video_5698.mp4, доданого відповідачем до відзиву вбачається, що по місцю вчинення позивачем адміністративного правопорушення наявний регульований пішохідний перехід та встановлені світлофори. Позивач здійснив рух транспортного засобу та проїхав регульоване перехрестя при вимкненій додатковій секції світлофора, що видно з відеоматеріалів.

Позивач, під`їжджаючи до світлофору, повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та при увімкненій додатковій секції світлофору, що дозволяє рух транспортних засобів ліворуч продовжувати рух. Однак, позивач вищезазначених вимог ПДР не виконав, не зменшуючи швидкість руху, маючи достатньо часу для своєчасного реагування на зміну дорожньої обстановки без застосування екстреного гальмування перед пішохідним переходом, під`їжджаючи до пішохідного переходу та проїжджаючи через перехрестя, проїхав на заборонений сигнал світлофору, а саме на вимкнений сигнал додаткової секції. Так, на відеозаписі зафіксовано, що автомобіль рухався по вулиці, де світлофор було видно заздалегідь. До того ж, транспортний засіб, яким керував позивач, знаходився на перехресті для здійснення маневру повороту ліворуч та відповідно до правил дорожнього руху, мав продовжувати рух при увімкненні додаткової зеленої секції світлофору. Позивач повинен був зупинити транспортний засіб відповідно до ПДР України, але не зробив цього та продовжив рух. Отже, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Розгляд справи проводився відповідно до статі 279 КУпАП, позивача було ознайомлено з правами, передбаченими статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. З боку інспектора патрульної поліції не здійснювалося будь-яких перешкод щодо реалізації позивачем своїх прав як особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, вручну. На це звернув увагу і Верховний Суд у поставі у справі №536/583/17.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №1202492 від 07.01.2024 року винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо твердження позивача про те, що поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи, а саме відмовив у клопотанні про можливість скористатися юридичною допомогою, слід зазначити наступне:

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст. 122 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Отже, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, тому подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Крім того, законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

За правилами ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У постанові від 17 липня 2019 року у справі № 655/470/16-а Верховний Суд підкреслив, що стаття 278 КУпАП України вказує на те, що працівник патрульної поліції зобов`язаний дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП України, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи. Аналогічної позиції притримується Шостий апеляційний адміністративний суд у справі №750/5493/23 від 05 вересня 2023 року.

Крім того, під час перевірки документів, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб, як вбачається з відзиву, поліцейськими було встановлено, що автомобіль Audi А4 ДНЗ НОМЕР_1 знаходиться в розшуку, а саме в розшуку ТЗ боржника державним виконавцем, ініціатор: ДВС МІНЮСТУ Млинівський відділ державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління, підстава: Постанова про розшук майна боржника № 1 від 29.09.2023. Даний транспортний засіб було доставлено на спецмайданчик м.Рівне вул. Дворецька та складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а також складено протокол про адміністративне затримання серії А3 №047991. Під час адміністративного затримання особи, було повідомлено безоплатну правову допомогу та надано право на захисника.

З урахуванням наведеного суд вважає, що правові підстави для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відсутні, а тому в задоволенні позовної вимоги стосовно скасування постанови серії ЕНА №1202492 від 07.01.2024 року слід відмовити.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі слід відмовити .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 19, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м.Рівне, вул.Ст.Бандери, 14а

Суддя Рівненського І.М. Ковальов

міського суду