Справа № 334/1785/24
Суддя: Баруліна Т. Є.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.10.2024
Справа № 334/1785/24
Провадження № 2-а/334/29/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Мохунь М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Рогозін Олексій Вікторович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В позові зазначив, що 26 лютого 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову №410 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 30 січня 2024 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин не надав, чим порушив вимоги законодавства України, а саме: ч. 1 та ч.З ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 скоїв(ла) адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду, що передбачене ч. 2ст. 210-1 КУпАП, керуючись ст. 33, 235 КУПАП ІНФОРМАЦІЯ_5 постановив притягнути гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності і накласти на нього (неї) стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 коп).

При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_2 персональну повістку Позивачу не вручили, а начебто складали акт про відмову. Позивач надав письмові пояснення, за якими жодної повістки про виклик до ТЦК та СП Позивач не отримував, а також не відмовлявся від отримання повістки. Внаслідок чого Позивач вважав безпідставним ініціювання притягнення Позивачі до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Ознайомившись з матеріалами адміністративного правопорушення, позивач побачив нібито виписано на його ім`я повістку, а також акт складено про відмову отримання персональної повістки, хоча законодавство вимагає, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.

Повістка від 26 січня 2024 року на ім`я ОСОБА_1 не містить підпису останнього про її отримання. Акт про відмову в отриманні повістки від 26 січня 2024 року складений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності свідків, які б підтвердили факт відмови позивача від одержання повістки від 26 січня 2024 року про необхідність прибуття 30 січня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 . В акті вказані лише прізвища працівників РТЦК, нібито які провели оповіщення. Зазначені особи не є свідками.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача адвокат Рогозін О.В. визнати протиправною та скасувати постану за справою про адміністративне правопорушення №410 від 26 лютого 2024 року, ухвалену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2024 року було відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву.

В судовому засіданні 25.07.2024 року представник позивача адвокат Рогозін О.В. позовну заяву підтримав, зазначив, що враховуючи підстави, які викладені у позовній заяві, а саме те, що ОСОБА_1 повістку під особистий підпис не отримував, акт про відмову складений без свідків, зазначена постанова є протиправною, тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 25.07.2024 року представник відповідача ОСОБА_3 зазначив, що заперечує в задоволенні позовної заяви, просив відмовити. Зазначив, що під час проведення оповіщення населення на КП №2 у с. Матвіївка старшими солдатами під час перевірки документів було встановлено, що позивач підлягає призову і йому слід з`явитись до ТЦК, однак позивач відмовився від отримання повістки та поїхав, йому було повідомлено про наслідки відмови, складено акт про відмову, позивач змінив номери телефону, ухиляється від призову.

Судове засідання 25.07.2024 року було відкладено за клопотанням представника відповідача для виклику старшого солдата, який вручав позивачу повістку.

Однак, в судові засідання призначені на 12.09.2024 року та 03.10.2024 року представник відповідача та старший солдат ОСОБА_4 не з`явились, причини неявки суду невідомі, про дату та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідною розпискою у матеріалах справи та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

03.10.2024 року представник позивача ОСОБА_5 в системі «Електронний суд» подав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, позов просив задовольнити.

Враховуючи заяву представника позивача, а також те, що представник відповідача двічі, будучи повідомленим про дату та час судового розгляду, без повідомлення причин поважності, в судові засідання не з`являється, тривалість часу який справа перебуває в суді, суд вважає за можливе розглянути вказаний адміністративний позов за відсутністю сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи зобов`язані діяти у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.10,11 КУпАП).

Нормами ст.23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Положеннями частини 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Судом встановлено, що інструктором ІНФОРМАЦІЯ_6 старшого сержанта ОСОБА_3 20.02.2024 року складено протокол №410 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , згідно якого 30 січня 2024 року о 08 годині 00 хвилин військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин не надав, чим порушив вимоги законодавства України, а саме ч.1 та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суд звертає увагу, що у вказаному протоколі наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , який повідомляє, що не згоден з протоколом, повістка йому не вручалась, його не було повідомлено про її написання.

До вказаного протоколу додається також Акт відмові від отримання персональної повістки та копія персональної повістки.

Згідно відомостей, які викладені в Повістці №38, 26 січня 2024 року ОСОБА_1 запропоновано, відповідно до розпорядження першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.01.2024 року №274 з`явитись до вказаного відділу о 08:00 год. 30 січня 2024 року за адресою АДРЕСА_1 . Графа «підпис військовозобов`язаного» містить запис «відмовився».

26.01.2024 року інструктором ІНФОРМАЦІЯ_6 старшого сержанта ОСОБА_3 , старшим стрільцем взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , водієм взводу охорони роти охорони НОМЕР_1 відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 складено Акт про відмову отримання персональної повістки, згідно якого 26 січня 2023 року о 11 годині 35 хвилин вищевказані особи провели вручення військовозобов`язаному ОСОБА_1 персональної повістки з вимогою прибути до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_7 о 08:00 год. 30 січня 2024 року.

26.02.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником Ігорем Онищуком у відношенні ОСОБА_1 було складено постанову № 410 про те, що громадянин України громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 30 січня 2024 року не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин не надав, чим порушив вимоги законодавства України, а саме ч.1 та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Постановив притягнути громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу 3400 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Загальні правила військового обліку визначені в ст.33 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до ч.2 якої загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.3 ст.33 цього Закону військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.33 Закону).

Відповідно до п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема,:

організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;

здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;

виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;

організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч.3 ст.22 цього ж Закону під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт неявки до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 30 січня 2024 року о 08:00 год. за повісткою №38.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що норми діючого законодавства вимагають, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.

Форма розписки та її зміст визначені в Додатку 11 до наведеного вище Порядку №1487, згідно якому повістка має відривну частину розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені.

У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, повістка №38 на ім`я ОСОБА_1 не містить підпису останнього про її отримання, в розписці під лінією відрізу вказано, що повістку позивач отримати «відмовився».

При цьому, акт про відмову в отриманні повістки від 26 січня 2024 року року не містить обставин намагання працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 вручити повістку ОСОБА_1 , а саме місця такого вручення.

Крім того, в порушення Порядку №1487, вказаний акт складений без присутності свідків, які б підтвердили факт відмови позивача від одержання повістки від 26.01.2024 року про необхідність прибуття 30.01.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У вказаному акті тільки наявні підписи посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 про проведення оповіщення.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідачем не доведено в установленому порядку наявності в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.210 КУпАП, що є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №410 від 26.02.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду із позовом сплачено судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією доданої до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесених витрат зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 77, 139, 241-246, 257, 262, 286, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №410 від 26 лютого 2024 року, ухвалену начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 відносно ОСОБА_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне праворушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 коп.)

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя: Баруліна Т. Є.