Справа № 280/6972/24
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Справа № 280/6972/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць за періоди перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, що пов`язане із захистом Батьківщини, в періоди: з 13.12.2022 по 22.12.2022, та періоду перебування у відпустці на підставі Довідки ВЛК № 2860 від 21.12.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць періоди перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, що пов`язане із захистом Батьківщини, в періоди: з 13.12.2022 по 22.12.2022, та періоду перебування у відпустці на підставі Довідки ВЛК № 2860 від 21.12.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Позовну заяву подано представником позивача адвокатом Кириленком А.В., на підтвердження повноважень наданий ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВН №1389229 від 25.07.2024.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що у зв`язку з отриманням бойового поранення тяжкого ступеню, набув право на отримання додаткової винагороди, у збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова №168), за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування на підставі постанови (висновку) ВЛК, внаслідок тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, але відповідачем не здійснено в повному обсязі виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови №168. Позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року відкрите провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач 18 вересня 2024 року надав до суду відзив, у якому відповідач категорично не згодний з вимогами позовної заяви та вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Дійсно, 21.09.2022 позивач брав безпосередню участь у бойових діях та отримав травми під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини. Внаслідок отримання травм, позивач був змушений проходити лікування в різних медичних установах. Зазначені обставини не оспорюються відповідачем. У позовній заяві зазначено, що позивач перебував на лікуванні з 13.12.2022 по 22.12.2022, однак за даними відповідача, позивач вибув на лікування 14.12.2022, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2024 № 338. Після повернення з лікування, відповідачу надана відпустка за станом здоров`я на 30 діб, з 27.12.2022 по 25.01.2023. За результатом проведеного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 виданий наказ від 31.12.2022 №16368 у відповідності до якого прийняте рішення, позивачу не нараховувати грошове забезпечення з 20.10.2022 по 24.10.2022 включно, не виплачувати премію за жовтень 2022 року у повному обсязі та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до постанови №168 за жовтень 2022 року у повному обсязі, згідно пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260. Проте, зазначені кошти не були утримані з позивача. За здійсненим відповідачем розрахунком сум грошових коштів, належних до сплати позивачу може виглядати наступним чином: 69032 грн (сума додаткової винагороди на яку міг розраховувати позивач за лікування та відпустку за станом здоров`я з урахуванням виплачених коштів) - 915 грн (грошове забезпечення за 5 днів СЗЧ) - 7682,40 грн (премія за жовтень 2022 р.) - 74193 грн (додаткова винагорода 100 тис.) - 7741,94 грн = - 21 499 грн. Наведений розрахунок, на думку відповідача, доводить, що відповідач не тільки виконав свій обов`язок щодо виплати всіх належних сум позивачу, а ще і переплатив позивачу грошові кошти в сумі 21 499 грн. Відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відповідним записом у військовому квитку, до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 зарахований наказом №236 від 06.09.2022, виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом №365 від 24.05.2023.

Під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач з 08.09.2022 по 22.09.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Бахмутському районі Донецької область, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2023 №10063.

21.09.2022 позивач отримав травму важкого ступеню: акубаротравму, закриту травму правого колінного суглоба, остеохондральне пошкодження надколіника, часткове ушкодження обох хрестоподібних зв`язок, гостру посттравматичну двобічну нейросенсорну приглухуватість, на підтвердження чого надані копії: первинної медичної картки форми 100 від 22.09.2022, довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 11.11.2022 №11269, довідкою військово-лікарської комісії від 21.12.2022 №2860, довідкою військово-лікарської комісії від 14.04.2023 №2726.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22.12.2022 №21803 та довідки №1945 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця, Національної гвардії України, позивач проходив лікування у стаціонарі КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги».

21.12.2022 позивач оглянутий військово-лікарською комісією КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», що оформлено довідкою військово-лікарської комісії від 21.12.2022 №2860, зазначено про потребу у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати збільшеної додаткової грошової винагороди у спірні періоди, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частини 1 статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова №704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року.

Пунктом 2 постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 постанови №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 8 постанови №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання постанови №704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Порядок №260), який застосовується з дня набрання чинності постановою №704.

Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 8 розділу I Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Згідно з положеннями пункту 14 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування приписано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжувався та діє до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Судом встановлено, що позивач отримав травму, під час безпосередньої участі у бойових діях, діагноз: акубаротравму (21.09.2022), закриту травму правого колінного суглоба, остеохондральне пошкодження надколіника, часткове ушкодження обох хрестоподібних зв`язок, гостру посттравматичну двобічну нейросенсорну приглухуватість, на підтвердження чого надані копії: первинної медичної картки форми 100 від 22.09.2022, довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 11.11.2022 №11269, довідкою військово-лікарської комісії від 21.12.2022 №2860, довідкою військово-лікарської комісії від 14.04.2023 №2726. Згідно Класифікатору розподілу травм за ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких (Наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007).

Матеріалами справи підтверджується (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22.12.2022 №21803, довідка №1945 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця, Національної гвардії України), що позивач проходив лікування у стаціонарі КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» з 13.12.2022 по 22.12.2022, через отриману травму 21.09.2022, а також на підставі відповідних висновків ВЛК (довідка ВЛК від 21.12.2022 №2860) потребував відпустки за станом здоров`я з 28.04.2022 по 27.05.2022, з 28.05.2022 по 26.06.2022.

Отже, враховуючи наведені вище положення нормативно-правових актів та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн на місяць, як такий, що отримав тяжку травму 21.09.2022, пов`язану із захистом Батьківщини, за спірний період перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, та перебування у відпустці для лікування після тяжкої травми за висновком (постановою) ВЛК, тому відповідачем протиправно не проведено нарахування та виплату такої додаткової винагороди.

Суд відхиляє як беззмістовні, доводи відповідача про відсутність підстав для виплати додаткової винагороди через проведене службове розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 та видання наказу від 31.12.2022 №16368 у відповідності до якого прийняте рішення не нараховувати позивачу грошове забезпечення з 20.10.2022 по 24.10.2022 включно, не виплачувати премію за жовтень 2022 року у повному обсязі та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до постанови №168 за жовтень 2022 року у повному обсязі, згідно пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, оскільки у правовідносинах, що склалися, у відповідача виник обов`язок щодо виплати позивачу додаткової винагороди за спірні періоди (з 13.12.2022 по 22.12.2022, та періоду перебування у відпустці на підставі довідки ВЛК № 2860 від 21.12.2022), в яких позивач перебував на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я за висновком ВЛК, після тяжкої травми, отриманої під час захисту Батьківщини, який відповідачем не виконаний.

При цьому, нарахування та виплата грошового забезпечення позивачу за жовтень 2022 року та висновки службового розслідування щодо позивача не є предметом розгляду у цій справі, та такі правовідносини не можуть бути оцінені судом під час цього судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Разом з тим, відповідачем не заперечується, що за періоди, які є спірними у цій справі, а саме лікування з 13.12.2022 по 22.12.2022 та перебування позивача у відпустці за станом здоров`я на підставі довідки ВЛК № 2860 від 21.12.2022, позивачу належні йому суми додаткової винагороди не нараховані та не виплачені, тому така бездіяльність відповідача визнається судом протиправною.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу приписів Закону України «Про судовий збір», такі витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в періоди: з 13.12.2022 по 22.12.2022, та періоду перебування у відпустці на підставі довідки військово-лікарської комісії від 21.12.2022 № 2860, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в періоди: з 13.12.2022 по 22.12.2022, та періоду перебування у відпустці на підставі довідки військово-лікарської комісії від 21.12.2022 № 2860, з урахуванням фактично виплачених сум.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 03.10.2024.

Суддя Б.В. Богатинський