Справа № 520/3821/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

04 жовтня 2024 року Справа № 520/3821/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Від ОСОБА_1 12.01.2022 року до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення про встановлення судового контролю за виконання рішення, в якій заявник просить суд:

- встановити контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідачів (боржників) надати до суду звіти про виконання рішення суду.

В обґрунтування поданої заяви позивачем зазначено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/3821/21 не виконано належним чином з вересня 2021 року. За результатами здійснення заходів примусового виконання судового рішення Офісом Генерального прокурора 29.12.2021 року на вказаний заявником в заяві про примусове виконання рішення суду банківський розрахунковий рахунок зараховано суму в розмірі 1911,07 грн, проте висновками суду встановлено, що відповідно до п. 6 зазначеної Постанови №1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплата надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу здійснювалась в розмірах згідно з додатком 29, відповідно до якого розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням при вислузі від 5 до 10 років становив 20%, від 10 до 15 років - 25%. За період з січня по вересень 2016 року заявнику належала до виплати надбавка за вислугу років у складі місячного грошового забезпечення виходячи з розрахунку 20% (за вислугу від 5 до 10 років), з вересня 2016 року (в зв`язку з набуттям вислуги більше 10 років) по січень 2018 року - 25%. Отже з огляду на наведені заявником розрахунки та розрахункові листи останнього за вказані періоди служби наявні в матеріалах справи №520/3821/21 та досліджені судом у якості доказів при розгляді справи та винесенні рішення виплата такої суми відповідачем викликає сумніви та дає обґрунтовані підстави вважати дії боржника по виконанню рішення суду не повними і такими, що призводять до ухилення від конання рішення. Заявником до державного виконавця було подано відповідне клопотання щодо витребування у боржника детального конкретизованого розрахунку виплат на виконання судового рішення у справі та вжити необхідні заходи та виконавчі дії до повного виконання рішення суду, проте такі дії не призвели до повного виконання рішення суду боржника. Отже, враховуючи факт не виконання Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил рішення суду та факт відсутності доказів повноцінного виконання Офісом Генерального прокурора рішення суду в повному обсязі, беручи до уваги, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, при цьому обов`язок суду контролювати виконання свого рішення закріплено безпосередньо Конституцією України, є достатні правові та об`єктивні підстави вважати необхідним встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Заяву ОСОБА_1 було передано у провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Зоркіної Ю.В.

У зв`язку зі звільненням судді з посади проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно проведеного повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану адміністративну справу 07.08.2024 року передано в провадження судді Мельникова Р.В.

Відповідач правом подання до суду заперечень або пояснень по справі не скористався, заяви про продовження строку на подання таких до суду не надав.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність потреби у виклику у судове засідання сторін, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку письмового провадження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року у справі № 520/3821/21 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15,м. Київ,01011, ), Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (вул. Маяковського, буд. 21,м. Краматорськ, Донецька область, 84333, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправними дії Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військові та оборонній сфері об`єднаних сил щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 05.01.2016 по 28.02.2018 надбавки за вислугу років у складі грошового забезпечення без урахування положень постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"; зобов`язано Офіс Генерального прокурора нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років за період з 05.01.2016 по 31.01.2018 із застосуванням постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням отриманих сум; зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військові та оборонній сфері об`єднаних сил нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років за період з 01.02.2018 по 28.02.2018 із застосуванням постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням отриманих сум.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2021 року апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення; апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил залишено без задоволення; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 по справі № 520/3821/21 залишено без змін.

За даними програми "Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)" встановлено, що Харківським окружним адміністративним судом 06.12.2021 року було видано позивачу виконавчі листи у справі.

Заявником вказано, що у зв`язку з невиконанням відповідачами судового рішення у цій справі в добровільному порядку, ним на виконання зазначеного рішення суду було отримано виконавчі листи від 06.12.2021 року на примусове виконання рішення, які заявами скеровані до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за відомчим розподілом щодо виконання судових рішень, в яких боржником є орган державної влади обласної/регіональної ланки.

Вказаними заявами про примусове виконання рішення суду, як зазначає заявник, ним на підставі норм та приписів Закону України «Про виконавче провадження» з метою своєчасного виконання рішення суду окрім іншого висловлено прохання про вжиття необхідних заходів та виконавчих дій до виконання рішення суду, накладення арешту на майно та кошти (рахунки) боржників тощо.

15.12.2021 року та 16.12.2021 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкриті відповідні виконавчі провадження №67912795 та №67912739 по примусовому виконанню наведеного рішення суду та встановлено боржникам 10 днів на його виконання, однак до часу звернення до суду із цією заявою Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сит рішення суду в примусовому порядку не виконано.

Водночас, як зазначено заявником, Офісом Генерального прокурора 29.12.2021 року на вказаний ним в заяві про примусове виконання рішення суду банківський розрахунковий рахунок зараховано суму в розмірі 1911,07 грн.

Своєю чергою заявником повідомлено, що висновками суду встановлено, що відповідно до п. 6 зазначеної Постанови №1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова Кабінету Міністрів України №1294) виплата надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу здійснювалась в розмірах згідно з додатком 29, відповідно до якого розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням при вислузі від 5 до 10 років становив 20%, від 10 до 15 років - 25%.

За період з січня по вересень 2016 року, як зазначає заявник, йому належала до виплати надбавка за вислугу років у складі місячного грошового забезпечення виходячи з розрахунку 20% (за вислугу від 5 до 10 років), з вересня 2016 року (в зв`язку з набуттям вислуги більше 10 років) по січень 2018 року - 25%.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» боржником посадовий оклад прокурора військової прокуратури гарнізону був встановлений в розмірах: у період з січня 2016 р. по лютий 2016 р. 2048,00 грн, у період з березня 2016 р. по червень 2016 р. 1638,00 грн, у період липня 2016 р. по серпень 2017 р. 2048,00 грн, у період з вересня 2017 р. 5660,00 грн.

Згідно додатку 24 постанови Кабінету Міністрів України №1294 розмір окладу військове звання капітана становив 120,00 грн, майора 125,00 грн.

Отже, заявником зазначено, що на підставі наведеної постанови Кабінету Міністрів України №1294 розмір надбавки за вислугу років має складати:

- за період січня - лютого 2016 р.: 2048,00 грн (оклад) + 120,00 грн (надбавка за військове звання капітана) = 2168,00 грн; 2168,00 грн / 20% (вислуга до 10 років) = 433,60 грн; 433,60 грн - 368,64 грн (виплачених за час служби) = 64,96 грн; 64,96 грн * 2 місяці (січень - лютий 2016 р.) = 129,92 грн;

- за період березня - червня 2016 р.: 1638,00 грн (оклад) + 120,00 грн (надбавка за військове звання) = 1758,00 грн; 1758,00 грн / 20% = 351,6 грн; 351,60 грн - 294,84 грн (виплачених за час служби) = 56,76 грн; 56,76 грн. * 4 місяці (березень - червня 20І6 р.) = 227,04 грн;

- за період липня - серпня 2016 р.: 2048,00 грн (оклад) + 125,00 грн (надбавка за військове звання майора) = 2173,00 грн; 2173,00 грн / 20% = 434,60 грн; 434,60 грн - 368,64 грн (виплачених за час служби) = 65,96 грн; 65,96 грн * 2 місяці (липня - серпня 2016 р.) = 131,92 грн;

- за період з вересня 2016 р. по серпень 2017 р.: 2048,00 грн (оклад) + 125,00 грн (надбавка за військове звання) = 2173,00 грн; 2173,00 грн / 25% (вислуга більше 10 років) = 543,25 грн; 543,25 грн - 368,64 грн (виплачених за час служби) = 174,61 грн; 174,61 грн. * 12 місяців (вересень 2016 р. - серпень 2017 р.) = 2095,32 грн;

- за період з вересня 2017 р. по січень 2018 р.: 5660,00 грн (оклад) + 125,00 грн (надбавка за військове звання) = 5785,00 грн; 5785,00 грн / 25% = 1446,25 грн; 1446,25 грн 1018,80 грн (виплачених за час служби) = 427,45 грн; 427,45 грн. * 5 місяців (вересень 2017 р. - січень 2018 р.) = 2137,25 грн.

Відтак, загалом: 129,92 грн + 227,04 грн + 131,92 грн + 2095,32 грн + 2137,25 грн. = 4721,45 грн.

За вказаних підстав заявник, керуючись ст. ст. 14, 15, 19, 28 Закону України «Про виконавче провадження» з метою повного та своєчасного виконання рішення суду, пришвидшення завершення виконавчих проваджень направив на ім`я державного виконавця відповідне клопотання від 02.01.2022 року, яким зокрема запропонував витребувати у Офісу Генерального прокурора детальний (деталізований) і конкретизований розрахунок виплат (заборгованості) по виконанню рішення суду з нормативним обґрунтуванням даного розрахунку, порівняти отриманий розрахунок боржника з наявним орієнтовним: розрахунком суми, що належить до виплати в рамках виконання рішення суду відповідно до висновків суду щодо застосування механізмів обрахунку, встановлених вищенаведеним Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, та знов ж таки вжити необхідні заходи та виконавчі дії до повного виконання рішення суду.

Водночас, як зазначає заявник, вказані дії також не призвели до повноцінного виконання рішення суду Офісом Генерального прокурора.

Вказані обставини, на переконання заявника, свідчать на користь наявності підстав для встановлення судового контролю за виконання судового рішення у справі.

Надаючи оцінку вищевказаним обставинам, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст.124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Надаючи оцінку заяві ОСОБА_1 , поданій в порядку ст. 382 КАС України, суд зазначає, що особливості судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначені положеннями ст. 382 КАС України, частиною 1 якої визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Відтак, процесуальні дії, визначені ст.382 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Використання у приписах вказаної статті словосполучення "суд, який ухвалив дає підстави для висновку, що для встановлення судового контролю після ухвалення судового рішення у справі повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 по справі № 286/766/17, які суд, з урахуванням вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховує при вирішенні спірних правовідносин.

Також суд зазначає, що у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 Кримінального кодексу України.

Своєю чергою суд зазначає, що ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем не було подано до суду пояснень або заперечень щодо заяви позивача.

В той же час, позивач, посилаючись на обставини не здійснення відповідачами дій щодо виконання судового рішення у справі №520/3821/21, вважає необхідним встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у цій справі.

Надаючи оцінку вказаним доводам та наявним в матеріалах справи доказам, суд зазначає, що матеріали справи, зокрема, містять копію постанови від 25.01.2022 року державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №67912795 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з виконанням фактично в повному обсязі згідно із виконавчим документом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суд зазначає, що наявність чинної постанови про закінчення виконавчого провадження не є безумовною підставою для встановлення судового контролю за виконанням рішення в цій справі та в свою чергу свідчить про виконання судового рішення з огляду на висновок державного виконавця.

При цьому, доказів оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження або їх скасування у встановленому законом порядку матеріали справи не містять.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається зазначення останнім обставин подання до державного виконавця клопотання щодо витребування додаткових доказів, але в той же час, як самостійно вказано заявником, такі дії не призвели до виконання судового рішення у справі.

Відтак заявник фактично вказує на протиправність дій державного виконавця вчинених під час виконання виконавчого листа, але доказів оскарження таких до суду також не надано.

Своєю чергою суд зазначає, що ухвалою суду від 04.10.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора , Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

При цьому з огляду на надані представником відповідача до заперечення на заяву позивача від 14.08.2023 року суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позиції заявника, оскільки станом на дату призначення ОСОБА_1 на посаду прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону сил антитерористичної операції 19.08.2015 його вислуга років військовослужбовця, необхідна для розрахунку зазначеної надбавки, становила 07 років 26 днів, на підтвердження чого представником відповідача надано до суду копію розрахунку вислуги років військовослужбовця (для надбавки за вислугу років) ОСОБА_1 . Крім того, представником відповідача вказано, що протягом періоду з 05.01.2016 по 31.01.2018, визначеного судовими рішеннями у справі № 520/3821/21, вислуга років ОСОБА_1 не досягла 10 років, у зв`язку з чим підстави для перерахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років за період з 05.01.2016 по 31.01.2018, виходячи із розміру надбавки 25 відсотків, відсутні.

Отже, враховуючи викладені вище висновки суду про виконання відповідачем судового рішення у цій справі, суд доходить висновку про те, що позивачем не надано доказів наявності підстав для встановлення судового контролю у розумінні приписів ст.382 КАС України, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконання судового рішення є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись положеннями ст. ст. 241, 243, 248, 256, 294, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.