Справа № 160/11153/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: з 01 березня 2024 року зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020, з 04.01.2021 по 29.09.2021 та з 04.06.2022 по 28.04.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: з 01 березня 2024року перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020, з 04.01.2021 по 29.09.2021 та з 04.06.2022 по 28.04.2023 та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не зарахував періоди роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020, з 04.01.2021 по 29.09.2021 та з 04.06.2022 по 28.04.2023 р. в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач протиправно зазначив, що після набрання чинності з 01.01.2004 року Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених відделеннях тільки для визначення права на пенсію на пільгових умовах.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
13 червня 2024 року від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просили відмовити у задоволенні позовних вимог, в якому зазначає, що з 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Отже, з 1 січня 2004 року Закон №1058 є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Отже, відповідно до приписів законодавства, обчислення стажу при розрахунку розміру пенсії здійснюється наступним чином: за період до 01.01.2004 - на підставі записів трудової книжки (ст. 56, 60, 62 Закону України Про пенсійне забезпечення); починаючи з 01.01.2004 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування). Отже, з дати призначення пенсії і по теперішній час, позивач отримує пенсію за віком пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Враховуючи, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», то у відповідача відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача після 01.01.2004 в подвійному розмірі. Таким чином, позовна вимога про зарахування до стажу роботи періоду після 01.01.2004 у подвійному розмірі є безпідставною оскільки вказаний період зараховано до стажу роботи позивача для обчислення пенсії за приписами ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 22.02.2020 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
28 лютого 2024 року позивачем було направлено заяву відповідачу щодо перерахунку пенсії за віком згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в якій просила зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи ОСОБА_1 : - з 02.10.2003 по 31.03.2020, з 04.06.2022 по 28.04.2023 на посадах - палатна медсестра психіатричного відділення № 1, палатна медсестра психіатричного відділення № 5, сестра медична стаціонару психіатричного відділення № 5, сестра медична стаціонару психіатричного відділення № 3 в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» згідно довідки № 1003 від 02.02.2024; - з 04.01.2021 по 29.09.2021 на посаді сестри медичної в КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР» згідно довідки № 120 від 16.02.2024. 2. З 01 березня 2024 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 02.10.2003 по 26.10.2012, з 28.10.2012 по 13.07.2016, з 16.07.2016 по 31.03.2020, з 04.06.2022 по 28.04.2023, з 04.01.2021 по 29.09.2021.
Записами трудової книжки НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 :
- з 02.10.2003 по 31.03.2020 працювала на посадах: палатної медсестри психіатричного відділення, медсестри палатної психіатричного відділення (сестра медична стаціонару) в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер», перейменовано в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР», реорганізовано в КП «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР», перейменовано в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР»;
- з 04.01.2021 по 29.09.2021 працювала на посаді сестри медичної в КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР»;
- з 04.06.2022 по 28.04.2023 працювала сестрою медичною стаціонару психіатричного відділення №3 в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР.
Довідкою № 1003 від 02.02.2024, виданою Комунальним підприємством «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно на протязі повного робочого дня обслуговувала психічнохворих у КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер»: - з 02.10.2003 року по 29.02.2004 року палатна медсестра психіатричного відділення № 1… - з 01.03.2004 року по 02.08.2016 року палатна медсестра психіатричного відділення № 5… - з 03.08.2016 року по 31.03.2020 року сестра медична стаціонару психіатричного відділення № 5… - 04.06.2022 року по 28.04.2023 року сестра медична стаціонару психіатричного відділення № 3. Стаж роботи: з 02.10.2003 року по 26.10.2012 року, з 28.10.2012 року по 13.07.2016 року, з 16.07.2016 року по 31.03.2020 року, з 04.06.2022 року по 28.04.2023 року зараховується у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 1992 року та внесення змін до ст.. 60 Закону України « 1110 від 10 липня 2003 року.
Довідкою № 120 від 16.02.2024, виданою Комунальним закладом «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» підтверджується, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Комунальному закладі «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради», в установі охорони здоров`я і соціального захисту населення і за період з 04.01.2021 по 29.09.2021 виконував обслуговування психічно хворих за професією, посадою сестра медична. Додаткові відомості: відпустка без збереження заробітної плати з 22.07.2021 по 23.07.2021 (два дні), лікарняний з 02.06.2021 по 11.06.2021 (десять днів), лікарняний з 13.05.2021 по 20.05.2021 (вісім днів). Робота в Комунальному закладі «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» зараховується до стажу в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
Випискою про періоди страхового стажу також підтверджується, що при перерахунку пенсії періоди роботи позивача з 01.01.2004 в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР» як працівника психіатричних закладів зараховано у одинарному розмірі.
Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших-документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Отже, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній застосовуються норми Порядку №637 щодо підтвердження трудового стажу.
Записами трудової книжки НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 :
- з 02.10.2003 по 31.03.2020 працювала на посадах: палатної медсестри психіатричного відділення, медсестри палатної психіатричного відділення (сестра медична стаціонару) в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер», перейменовано в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР», реорганізовано в КП «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР», перейменовано в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР»;
- з 04.01.2021 по 29.09.2021 працювала на посаді сестри медичної в КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР»;
- з 04.06.2022 по 28.04.2023 працювала сестрою медичною стаціонару психіатричного відділення №3 в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу не зараховано до стажу роботи у подвійному розмірі окремі періоди роботи, дані про які наявні в трудовій книжці позивача.
Приписами пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Позивачем для підтвердження наявного трудового стажу та зарахування роботи в інфекційному та психіатричному закладах до стажу в подвійному розмірі, до трудової книжки були надані копію довідки № 1003 від 02.02.2024, виданою Комунальним підприємством «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» та довідку № 120 від 16.02.2024, виданою Комунальним закладом «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради».
З аналізу статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що робота в інфекційному закладі та у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Суд зазначає, що статтею 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Психіатрична допомога - це комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» професійні права, обов`язки лікаря-психіатра, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, у тому числі здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, при наданні психіатричної допомоги встановлюються Основами законодавства України про охорону здоров`я, цим Законом та іншими законами. Лікар-психіатр, інші працівники, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, мають право на пільги, встановлені законодавством України для осіб, зайнятих на важких роботах та з шкідливими і небезпечними умовами праці.
Пунктом 2 Інструкції Про проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів , затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 2002 року № 12, передбачено, що обов`язковий попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у державних та комунальних психіатричних закладах, закладах охорони здоров`я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети (далі психоневрологічні заклади), та надають психіатричну допомогу за місцем проживання громадян.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 27 лютого 2020 року у справі №462/1713/17, від 11 грудня 2018 року у справі №310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі №485/103/17 та від 4 грудня 2019 року у справі №689/872/17.
Тобто, згідно наявної в матеріалах справи трудової книжки вбачається, що посади на яких працювала позивач в оскаржуваний період, дають їй право на пільгове обчислення, передбачене статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
За таких підстав, доводи відповідача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача в подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020, з 04.01.2021 по 29.09.2021 та з 04.06.2022 по 28.04.2023, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються зібраними по справі доказами.
Крім того, нормами статті 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.
У той же час, на момент виникнення спірних правовідносин стаття 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.
З аналізу положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слідує, що вказаний Закон не зупиняє дію норм Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Також, у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини.
Крім того, Закон України «Про пенсійне забезпечення» був прийнятий раніше за Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.03.2024 року здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020, з 04.01.2021 по 29.09.2021 та з 04.06.2022 по 28.04.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову з викладених вище підстав.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд,
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні для обчислення пенсії в подвійному розмірі періоди роботи з 01.01.2004 р. по 31.03.2020 р., з 04.01.2021 р. по 29.09.2021 р. та з 04.06.2022 р. по 28.04.2023 р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу для обчислення пенсії у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.01.2004 р. по 31.03.2020 р., з 04.01.2021 р. по 29.09.2021 р. та з 04.06.2022 р. по 28.04.2023 р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.03.2024 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , враховуючи зараховані до страхового стажу для обчислення пенсії у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.01.2004 р. по 31.03.2020 р., з 04.01.2021 р. по 29.09.2021 р. та з 04.06.2022 р. по 28.04.2023 р., з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко