Справа № 280/6327/24
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Справа № 280/6327/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справ

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач 1), в якому просить суд зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії з моменту досягнення нею пенсійного віку, тобто з 14.07.2021.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що пенсійного віку вона досягла 14.07.2021 та відповідно їй було достатньо стажу для отримання пенсії в момент досягнення пенсійного віку, а саме 14.07.2021. Вказує, що в момент досягнення мною пенсійного віку та набуття права на пенсію діяли карантинні обмеження у зв`язку з пандемією короновірусу, що унеможливлювало зібрати необхідні довідки з попередніх місць роботи. Стверджує, що довідки для нарахування пенсії їй потрібно було отримати особисто в м. Харкові, але обмежувальні заходи щодо скасування потягів та інших видів транспортного сполучення, робили на той час неможливим не тільки отримати довідку, але й дістатися з одного міста до іншого, а ще це було небезпечно для здоров`я. Пояснює, що в кінці серпня та на початку вересня 2021 року дуже погано себе почувала, а в жовтні потрапила до лікарні з діагнозом двобічна полісегментарна пневмонія, правої легені - тотально, лівої -70-80 % та лікування тривало до лютого 2022 року. Протягом березня 2022 року по лютий 2023 року, позивач була вимушена виїхати до Рівненської області до своєї подруги, оскільки психічний стан погіршився в результаті воєнних дій та ракетних обстрілів. Зауважує, що усі ці обставини були нею викладені у зверненні від 04.04.2024 до управління Пенсійного фонду України, на що отримала необґрунтовану відповідь, адже вимоги управляння Пенсійного фонду України для призначення пенсії саме полягали в отриманні вищевказаних документів, що було для мене у той час неможливим з урахуванням стану здоров`я та інших обставин. На думку позивача, оскільки пенсія - це майно та не є подарунком держави, це зароблені та відкладені людиною гроші, то відповідно позбавлення особи майна - є втручанням у право власності, а тому вона змушена звернутись із цим позовом до суду.

Ухвалою судді від 15.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу 1 запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач 1 позов не визнав, 06.08.2024 через систему «Електронний суд» надав до суду відзив (вх. №36339), в якому вказує, що ГУ ПФУ в Запорізькій області заяву позивача про призначення пенсії не розглядав та рішення щодо неї не приймав, отже не вчиняв протиправних дій щодо позивача, а тому не має відповідати в частині позовних вимог про зобов`язання здійснити нарахування та виплату пенсії з моменту досягнення пенсійного віку, тобто з 14.07.2021. Крім того, посилається на приписи ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та наголошує, що право на пенсію за віком виникає з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку встановленого законом, тільки якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, але оскільки позивач звернулась за призначенням пенсії через значний проміжок часу, тому пенсія їй була призначена з дати звернення. За матеріалами електронної пенсійної справи встановлено, що 19.01.2024 позивач звернулась з заявою та документами на призначення пенсії за віком, на підставі яких за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Закарпатській області позивачу призначено пенсію за віком з дати звернення за призначенням пенсії відповідно до ст. 45 Закону, тобто з 19.01.2024. Звертає увагу суду, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічної гарантів у зв`язку з порушенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №530-IX, діючим законодавством не передбачено перегляд дати права з більш раннього періоду. Враховуюче зазначене, вважає, що підстави для нарахування та виплати пенсії з моменту досягнення пенсійного віку відсутні.

Ухвалою суду від 13.08.2024 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області, відповідач 2), розгляд адміністративної справи розпочато спочатку, встановлено відповідачу 2 строк для подання відзиву на позов 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідач 2 позов також не визнав, 05.09.2024 надіслав відзив (вх. №41189) на позовну заяву, у якому наголошує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пояснює, що позивач звернулась 08.05.2024 до ГУ ПФУ у Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії допризначення, додаткові документи (зміна періоду 60 місяців заробітної плати до 01.07.2000), до якої надала архівну довідку про заробітну плату від 04.04.2024 № 01-41/Т- 262, видану державним архівом Харківської області Харківської обласної державної адміністрації за період роботи з грудня 1979 року по квітень 1981 року, але відсутнє її підтвердження первинними документами, на підставі яких вона була видана. Підтвердження довідки про заробітну плату здійснюється шляхом перевірки відповідності сум заробітної плати первинними документам, зазначених в довідці. На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви від 08.05.2024 та доданих до неї документів ГУ ПФУ в Закарпатській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) відмовлено в перерахунку пенсії, про що винесено рішення № 24 від 13.05.2024. Отже, відповідача 2 було уповноважене лише на розгляд конкретної заяви позивачки на прийняття відповідного рішення у відповідності до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. Крім того, стверджує, що оскільки ОСОБА_1 не перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області, а перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області як отримувач пенсії, то відповідно відсутні підстав для зобов`язання відповідача 2 вчиняти будь-які дії, пов`язані із перерахунком пенсії.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

19.01.2024 ОСОБА_1 звернулась з заявою та документами на призначення пенсії за віком, на підставі яких за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Закарпатській області позивачу призначено пенсію за віком з дати звернення за призначенням пенсії, тобто з 19.01.2024.

На відповідне звернення позивача від 04.04.2024 щодо нарахування та виплати їй пенсії з моменту досягнення нею пенсійного віку, тобто з 14.07.2021, відповідачем 1 листом від 25.04.2024 № 7641-6683/Б-02/8-0800/24 надано відповідь, у якій зазначено, що пенсію за віком їй призначено у відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - з дати звернення за призначенням пенсії, тобто з 19.01.2024. Зазначено також, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічної гарантів у зв`язку з порушенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №530-IX, діючим законодавством не передбачено перегляд дати права з більш раннього періоду.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави щодо тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною 1 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 8 Закон № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-VI особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно із ч. 1 ст. 44 Закону №1058-VI призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-VI пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно із п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 №21-1 (далі Порядок №21-1), затвердженого на виконання наведеного вище Закону, (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Згідно з п. 1.7, 1.8 Порядку №21-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-VI.

Таким чином, законодавцем чітко визначено дату призначення пенсії за віком та умови визначення такої дати (у разі призначення пенсії за заявою), зокрема пенсія призначається з дня звернення за пенсією, проте якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, то пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Також законодавцем передбачено декілька способів подання заяви про призначення пенсії, серед яких, особисте звернення, подання заяви поштою, або подання заяви через вебпортал, від яких залежить і дата звернення: день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви, дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів або засобами Порталу Дія відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 досягла пенсійного віку 14.07.2021, проте із заявою про призначення пенсії звернулася до органу пенсійного фонду лише 19.01.2024, що саме позивачем не заперечується. Саме з цієї дати їй призначено пенсію за віком.

Посилання позивача на неможливість своєчасно звернутися до ГУ ПФУ в Запорізькій області у зв`язку з тим, що на момент досягнення нею пенсійного віку діяли карантинні обмеження, потім позивач захворіла, а у подальшому на території Харківської області велися активні бойові дії і вона не змогла своєчасно отримати довідки з Харківського кооперативного технікуму, а також з Державного архіву м. Харкова, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Суд наголошує, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічної гарантів у зв`язку з порушенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №530-IX, діючим законодавством не передбачено перегляд дати права з більш раннього періоду.

Стосовно твердження позивача, що вона протягом вересня 2021 року лютого 2022 року тяжко хворіла, суд наголошує, що до матеріалів справи позивачем надано лише виписку із медичної карти стаціонарного хворого №2065 терапевтичного відділення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 захворіла 04.10.2021 та перебувала на стаціонарному лікуванні з 18.10.2021 по 10.11.2021. Інших доказів з цього приводу матеріали справи не містять та судом не встановлено.

Крім того, позивачкою не надано доказів того, що після 14.07.2021 вона намагалася звернутися до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії, але така заява не була прийнята або не була розглянута органом Пенсійного фонду.

Отже, у суду відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_1 пропущений тримісячний строк звернення до органу пенсійного фонду з поважних причин.

Варто також зауважити, що чинним законодавством не передбачено повноважень органів пенсійного фонду поновлювати тримісячний строк звернення із заявою про призначення пенсії.

Відтак, ОСОБА_1 звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії поза межами встановленого ст. 45 Закону №1058-VI тримісячного строку після досягнення пенсійного віку, тому пенсію їй було правомірно призначено з дня звернення, тобто з 19.01.2024.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі с, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ), до Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, площа Народна, 4, ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак