Справа № 380/4314/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 рокусправа № 380/4314/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного справу за позовом ОСОБА_1 до голови Виконавчого комітету Львівської міської ради Садового Андрія Івановича, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Львівська міська рада (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність голови Виконавчого комітету Львівської міської ради ОСОБА_2 в частині не виконання пунктів 2.3, 2.4 та 2.5 рішення Львівської міської ради №928 від 09.10.2019;

- зобов`язати голову Виконавчого комітету ОСОБА_2 забезпечити виконання вимоги пунктів 2.3, 2.4, 2.5 в частині нарахування плати за послугу з поводження з побутовими відходами від кількості прописаних (фактично проживаючих) осіб.

Ухвалою суду від 01.03.2024 позовну заяву залишено без руху; позивач недоліки позовної заяви у встановлений строк усунув належним чином.

Ухвалою суду від 22.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 25.04.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 23.07.2024 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про залучення його третьою особою у справі.

Ухвалою суду від 23.07.2024 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зміну виду провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та рішення Львівської міської ради №928 від 09.10.2019 нарахування плати за послугу з поводженням з побутовими відходами здійснюється з врахування кількості зареєстрованих осіб у житловому приміщенні згідно з фактичними даними, але не більше норми надання послуг з вивезення побутових відходів. У разі, якщо у житловому приміщенні фактично проживає інша кількість осіб ніж зареєстровано, нарахування плати проводиться з врахування кількості фактично проживаючих осіб, що підтверджується відповідним актом. Відповідно до умов договору №7 від 01.05.2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком ЛКП «Рясне-402» надання послуг з вивезення твердих побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення) шляхом укладання окремого договору з виконавцем послуг, згідно з фактичними обсягами вивезених побутових відходів на підставі актів виконаних робіт і виставлених рахунків; технічне обслуговування ліфтів шляхом укладення окремого договору з виконавцем послуг на підставі актів виконаних робіт. Однак обслуговуюча компанія ТОВ «Санком» з вивозу побутових відходів проводить нарахування з розрахунку на одну особу, а управляюча компанія ЛКП «Рясне-402» на квадратні метри квартири. Таким чином, здійснюється завищене нарахування плати за послугу на одну особу, при однаковій площі квартири, проте не враховується кількість проживаючих осіб.

Від представника Львівської міської ради та Виконавчого комітету Львівської міської ради надійшли письмові пояснення. Відповідно до яких представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не зазначено які саме дії або бездіяльність Виконавчого комітету Львівської міської ради спричинили порушення прав позивача. Виконавчий комітет в межах своїх повноважень прийняв рішення №928 від 09.10.2019 «Про визначення послуги з поводження побутовими відходами окремою комунальною послугою у м. Львові», яке є обов`язковим до виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Рішенням зборів співвласників житлового будинку з адресою АДРЕСА_1 , управителем даного житлового будинку визначено ЛКП «Рясне-402», яке і забезпечує утримання зазначеного будинку. Визначення ціни та умов надання послуги на вивезення побутових відходів здійснюється на договірних відносинах між мешканцями будинку та виконавцем послугу. Враховуючи викладене, відповідачі у справі є неналежними.

Позивач подав відзив на письмові пояснення, в якому підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, письмових пояснень, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

Виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв №928 від 09.10.2019 «Про визначення послуги з поводження побутовими відходами окремою комунальною послугою у м. Львові». Відповідно до якого, керуючись Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про відходи», «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 №1070 «Про затвердження Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами» виконавчий комітет вирішив визначити послугу з поводження з побутовими відходами окремою комунальною послугою у м. Львові. У рішенні визначено одиницю виміру обсягу надання послуги, тариф на послугу, порядок нарахування плати за послугу. Також, встановлено, що з метою надання послуги співвласникам багатоквартирних будинків здійснювати укладення договорів про надання послуги з поводження з побутовими відходами з відповідним виконавцем послуг.

З метою отримання послуги з поводження з побутовими відходами управителем будинку з адресою м. Львів, вул. Шевченка, 358, ЛКП «Рясне-402» укладено договір із виконавцем обслуговуючою компанією ТОВ «Санком».

Оскільки на думку позивача нарахування оплати за послугу здійснюється без врахування положень рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради, позивач звертався із заявами, зокрема, до управляючої компанії ЛКП «Рясне-402», до Виконавчого комітету Львівської міської ради, департаменту житлового господарства, однак не отримав вмотивованої відповіді.

Вважаючи, що нарахування оплати за послугу здійснюється в порушення встановлених вимог рішення та норм законодавства, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування (стаття 7 Конституції України).

Згідно з частиною 1 статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Конституційний Суд України в рішенні від 18.06.2002 №12-рп/2002 у пункті 1 резолютивної частини зазначив, що положення частини 1 статті 140 Конституції України в аспекті порушених у конституційному поданні питань необхідно розуміти так, що ці положення дають визначення місцевого самоврядування як права територіальної громади вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985, ратифікованої Законом України від 15.07.1997 №452/97-ВР, головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом. Однак це положення не перешкоджає наділенню органів місцевого самоврядування повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону. Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР).

Згідно з положеннями статті 24 Закону №280/97-ВР правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону (частина 1).

Правовий статус місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, а також в Автономній Республіці Крим визначається Конституцією України та цим Законом з особливостями, передбаченими законами про міста Київ і Севастополь (частина 2).

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції (частина 3).

Пунктами 54-1 та 54-2 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як затвердження місцевих планів управління відходами, визначення адміністратора послуги з управління побутовими відходами.

Відповідно до положень статті 30 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, організація управління побутовими відходами, відходами будівництва та знесення, знешкодження та захоронення трупів тварин; розроблення та реалізація місцевих планів управління відходами; затвердження норм надання послуг з управління побутовими відходами; визначення одиниці виміру обсягу наданих послуг з управління побутовими відходами; визначення у встановленому порядку суб`єктів господарювання, які здійснюють збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів; встановлення тарифу на послугу з управління побутовими відходами та тарифів на збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів як окремих його складових та здійснення контролю за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері управління відходами та розгляд справ про адміністративні правопорушення або передача їх матеріалів на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про управління відходами.

Статтею 26 Закону України «Про управління відходами» від 20.06.2022 №2320-IX (далі Закон №2320-IX) регламентовано повноваження органів місцевого самоврядування у сфері управління відходами.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері управління відходами, зокрема, належить: затвердження місцевих планів управління відходами; вирішення питань щодо розміщення на території відповідних територіальних громад об`єктів оброблення відходів; створення пунктів роздільного збирання побутових відходів.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері управління відходами, зокрема, належить: розроблення та реалізація місцевих планів управління відходами; організація управління побутовими відходами, відходами будівництва та знесення; визначення у встановленому порядку суб`єктів господарювання, які здійснюють збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів; визначення адміністратора послуги з управління побутовими відходами; визначення одиниці вимірювання обсягу наданої послуги з управління побутовими відходами; затвердження норм надання послуги з управління побутовими відходами; встановлення тарифів на послугу з управління побутовими відходами, а також тарифів на збирання, перевезення, відновлення, видалення побутових відходів окремо за видами побутових відходів (змішані, великогабаритні, ремонтні, небезпечні).

Органи місцевого самоврядування здійснюють й інші повноваження у сфері управління відходами відповідно до закону.

Відповідно до статті 30 Закону Закон №2320-IX органи місцевого самоврядування забезпечують управління побутовими відходами згідно з правилами благоустрою населеного пункту, регіональними та місцевими планами управління відходами та забезпечують кожному утворювачу побутових відходів надання послуги з управління побутовими відходами.

Відповідно до положень статті 33 Закону №2320-IX послуга з управління побутовими відходами є комунальною послугою і надається відповідно до законодавства про житлово-комунальні послуги та правил, встановлених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням регіональних та місцевих планів управління відходами та правил благоустрою населеного пункту (частина 1).

Виконавцем послуги з управління побутовими відходами є суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку, або адміністратор послуги з управління побутовими відходами (частина 5).

Виконавець послуги з управління побутовими відходами укладає договори з суб`єктами господарювання, які здійснюють відновлення та видалення побутових відходів. Якщо виконавцем послуги з управління побутовими відходами є адміністратор, він також укладає договори з суб`єктами господарювання, які здійснюють збирання та перевезення побутових відходів (частина 6).

Виконавець послуги з управління побутовими відходами укладає договори із споживачами послуги (частина 7).

Норми надання послуги з управління побутовими відходами визначаються органом місцевого самоврядування відповідно до правил, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (частина 8).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.1.2017 №2189-VIII (далі Закон №2189-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2189-VIII предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (частина 3 статті 2 Закону №2189-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону №2189-VIII до повноважень органів місцевого самоврядування, зокрема, належать становлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону; встановлення одиниці виміру обсягу наданих послуг з управління побутовими відходами.

Суб`єкти правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг визначені статтею 6 Закону №2189-VIII, відповідно до якої такими суб`єктами є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до положень статті 12 Закону№2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина 1 статті 13 Закону №2189-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону №2189-VIII договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Механізм надання суб`єктами господарювання у сфері управління відходами незалежно від форми власності послуги з управління побутовими відходами у містах, селищах і селах визначений Правилами надання послуг з поводження з побутовими відходами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2023 №835 (далі Правила №835).

Згідно з пунктом 4 Правил №835 органи місцевого самоврядування забезпечують управління побутовими відходами згідно з правилами благоустрою населеного пункту, регіональними та місцевими планами управління відходами та забезпечують кожному утворювачу побутових відходів надання послуги з управління побутовими відходами.

Пунктом 24 Правил №835 передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають один із договорів про надання послуги з управління побутовими відходами, визначених абзацом третім підпункту 1 або абзацом третім підпункту 2 пункту 24 цих Правил, а у разі неприйняття ними рішення та неукладення з виконавцем послуги відповідного договору укладають індивідуальний договір про надання послуги з управління побутовими відходами, що є публічним договором приєднання (пункт 25 Правил №835).

Відповідно до пункту 26 Правил №835 сторони узгоджують графік збирання та перевезення побутових відходів з урахуванням потреби споживача під час укладання договору про надання послуги з управління побутовими відходами.

Пунктом 27 Правил №835 передбачено, що обсяг надання послуги з управління побутовими відходами розраховується на підставі норм споживання послуги з управління побутовими відходами, затверджених органом місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Одиницею виміру обсягу наданої послуги з управління побутовими відходами є кілограм, тонна, кубічний метр або літр.

Одиниця виміру обсягу надання послуги з управління побутовими відходами встановлюється органом місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 28 Правил №835 плата за надану послугу з управління побутовими відходами нараховується щомісяця відповідно до умов договору про надання послуги з управління побутовими відходами і тарифів, що формуються відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку згідно з частиною 4 статті 34 Закону України «Про управління відходами».

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд встановив, що у межах наданих повноважень Виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення №928 від 09.10.2019 «Про визначення послуги з поводження побутовими відходами окремою комунальною послугою у м. Львові» (далі Рішення).

Відповідно до якого, керуючись Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про відходи», «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 №1070 «Про затвердження Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами» виконавчий комітет вирішив: визначити

Згідно з пунктом 2.1. Рішення одиницею виміру обсягу надання послуги з поводження з побутовими відходами є тонна.

Тариф на послугу з поводження з побутовими відходами є сумою тарифів на послуги з вивезення, перероблення та захоронення побутових відходів (пункт 2.2. Рішення).

Відповідно до пункту 2.3. Рішення нарахування плати за послугу з поводження з побутовими відходами здійснюється з врахуванням кількості зареєстрованих осіб у житлових приміщеннях згідно з фактичними даними, але не більше норми надання послуг з вивезення побутових відходів.

Нарахування плати за послугу з поводження з побутовими відходами власникам житлових приміщень, у яких відсутні зареєстровані особи, здійснюється з розрахунку на 1 особу (пункт 2.4. Рішення).

Згідно з пунктом 2.5. Рішення у разі, якщо у житловому приміщенні фактично проживає інша кількість осіб ніж зареєстровано, нарахування плати проводиться з врахуванням кількості фактично проживаючих осіб, що підтверджується відповідним актом (додається).

У разі укладення індивідуальних договорів у рахунок на оплату може бути додано плату за абонентське обслуговування, розмір якої розраховується виконавцем та не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. У разі укладення колективних договорів у вартість комунальної послуги не включається плата за абонентське обслуговування (пункт 2.6. Рішення).

Відповідно до пункту 2.7. Рішення співвласники багатоквартирного будинку самостійно вибирають одну з моделей організації договірних відносин (індивідуальні чи колективні договори) та одного виконавця послуг з поводження з побутовими відходами.

Пунктом 3 Рішення передбачено, що співвласникам багатоквартирних будинків здійснювати укладення договорів про надання послуги з поводження з побутовими відходами з відповідним виконавцем послуг з врахуванням вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами відповідно до обраної у встановленому порядку моделі організації договірних відносин (індивідуальні чи колективні договори).

Виконавцям послуг з поводження з відходами здійснювати укладення договорів зі споживачами про надання послуг з поводження з побутовими відходами згідно з обраною співвласниками багатоквартирних будинків моделлю організації договірних відносин з врахуванням вимог нормативних документів щодо частоти забору побутових відходів, необхідної кількості контейнерної тари для забезпечення збору побутових відходів та роздільного збору вторинної сировини (пункт 4 Рішення).

Відповідно до пункту 5 Рішення контроль за виконанням рішення покладено на заступника міського голови з питань безпеки міста.

Позивач зазначив, що за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 358 між уповноваженою особою заборів співвласників багатоквартирного будинку ОСОБА_1 та директором управляючої компанії ЛКП «Рясне-402» укладено договір №7 від 01.05.2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до умов договору надання послуг з вивезення твердих побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення) шляхом укладання окремого договору з виконавцем послуг, згідно з фактичними обсягами вивезених побутових відходів на підставі актів виконаних робіт і виставлених рахунків; технічне обслуговування ліфтів шляхом укладення окремого договору з виконавцем послуг на підставі актів виконаних робіт (пункт 2.1. Договору).

З метою надання послуг з вивезення твердих побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення) ЛКП «Рясне-402» укладено договір із виконавцем ТОВ «Санком», що не заперечується сторонами.

Позивач зазначає, що підставою позову є те, що обслуговуюча компанія ТОВ «Санком» з вивозу побутових відходів проводить нарахування плати за послугу з розрахунку на одну особу, а управляюча компанія ЛКП «Рясне-402» на квадратні метри квартири.

Водночас просить захистити порушені права шляхом зобов`язання голови Виконавчого комітету ОСОБА_2 забезпечити виконання вимоги пунктів 2.3, 2.4, 2.5 в частині нарахування плати за послугу з поводження з побутовими відходами від кількості прописаних (фактично проживаючих) осіб.

Представник Львівської міської ради та Виконавчого комітету зазначив, що позивач у цій справі подав позов до неналежних відповідачів, оскільки ціна та порядок нарахування оплати за послугу визначені відповідним договором, укладеним управляючою компанією ЛКП «Рясне-402» з виконавцем ТОВ «Санком».

Щодо таких покликань представника суд зазначає, що відповідно до статті 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Згідно з частиною 3 статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

У контексті викладеного суд зазначає, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки можливість заміни неналежного відповідача передбачена викладеними процесуальними нормами.

Водночас визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Проте встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Для правильного вирішення справи і застосування ефективного способу захисту порушеного права позивача, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності, або залучення співвідповідачів.

Таким чином, з викладеного слід виснувати, що залучення співвідповідача чи заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції та за умови, що це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.04.2024 у справі №260/1084/19.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц, провадження №14-511цс18).

Звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові (пункт 8.18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №910/15792/20, провадження №12-31гс22).

Відповідно до положень Закону №280/97-ВР та Закону №2320-IX міські ради у сфері управління відходами уповноважені, зокрема, на визначення одиниці вимірювання обсягу наданої послуги з управління побутовими відходами; затвердження норм надання послуги з управління побутовими відходами; встановлення тарифів на послугу з управління побутовими відходами, а також тарифів на збирання, перевезення, відновлення, видалення побутових відходів окремо за видами побутових відходів (змішані, великогабаритні, ремонтні, небезпечні).

Водночас положеннями Закону №2320-IX та Закону №2189-VIII передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Суб`єкти правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг визначені статтею 6 Закону №2189-VIII, відповідно до якої такими суб`єктами є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Отже, з викладеного суд висновує, що органи місцевого самоврядування, зокрема, міські ради не входять до складу суб`єктів правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відносини між такими суб`єктами визначаються на договірних засадах.

Виконавчий комітет Львівської міської ради в межах повноважень, наданих положеннями зазначених законів, прийняв Рішення яким визначив одиницю виміру обсягу надання послуги, тариф на послугу, порядок нарахування плати за послугу. Також, визначив, що з метою надання послуги співвласникам багатоквартирних будинків необхідно здійснити укладення договорів про надання послуги з поводження з побутовими відходами з відповідним виконавцем послуг.

Відповідно до вимог законодавства з метою отримання послуг з вивезення твердих побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення) ЛКП «Рясне-402» укладено договір із виконавцем ТОВ «Санком», що не заперечується сторонами.

Однак як зазначає позивач, управитель та виконавець здійснює нарахування оплати за послугу за різними методами та без врахування положень, зокрема, рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №928 від 09.10.2019 «Про визначення послуги з поводження побутовими відходами окремою комунальною послугою у м. Львові».

Таким чином, предметом спору у цій справі є спір між суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг, а саме: незгода споживача із застосуванням управителем та виконавцем різних методик нарахування оплати за послугу.

Враховуючи викладене суд висновує, що належними відповідачами у цьому спорі є управляюча компанія ЛКП «Рясне-402» та виконавець ТОВ «Санком».

Водночас суд звертає увагу, що споживач має право вимагати захист своїх прав в рамках Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Розгляд справ про захист прав споживачів здійснюється в порядку цивільного судочинства.

Отже, зміна належними відповідачами ЛКП «Рясне-402» та ТОВ «Санком» спричинить зміну підсудності адміністративної справи, що не допускається відповідно до вимог частини 3 статті 48 КАС України.

Крім того, слід зауважити, що відповідно до положень рішення №928 від 09.10.2019 «Про визначення послуги з поводження побутовими відходами окремою комунальною послугою у м. Львові» контроль за виконанням рішення покладено на заступника міського голови з питань безпеки міста.

Таким чином, заявлені позовні вимоги до голови Виконавчого комітету Львівської міської ради ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки такі заявлені до неналежного відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, відсутність порушених прав позивача визначеним у справі відповідачем. Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати між сторонами розподіляти не слід.

Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір зі сторін не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович