Справа № 580/7125/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року справа № 580/7125/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (далі Департамент, відповідач), в якому, з урахуванням адміністративного позову у редакції від 20.08.2024, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо ненадання допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, що передбачена постановою КМУ Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам № 332 від 20.03.2022, згідно заяви ОСОБА_1 від 15.02.2024;

- зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради поновити ОСОБА_1 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, згідно заяви від 15.02.2024 та виплатити її.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач відмовив у наданні допомоги, зазначивши, що смт. Баришівка Київською області не входить у відповідний Перелік, а позивачка не підпадає під дію п. 13-1 та п. 13-4 Порядку. Позивачка зазначає, що в Порядку № 332 вказано умову, що територія повинна бути включена до Переліку, законодавством не передбачено таку умову як виключення території зі списку, або припинення бойових дій на території, або звільнення з окупації. Крім того, законодавець прописує норму як які перемістилися (повторно перемістилися), тобто, законодавець надає варіанти вибору, або які перемістилися, або повторно перемістилися. Крім того, зазначила, що м. Амвросіївка Донецького району Донецької області знаходиться під окупацією з 2014 року та внесене у Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309.

Ухвалою від 02.09.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.09.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що критерії для визначення права на допомогу на підставі подання заяви на осіб із складу членів сім`ї визначені пунктом 13-2 Порядку, згідно з яким, зокрема, допомога призначається на другий шестимісячний період на осіб із складу членів сім`ї, які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 року з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. ОСОБА_1 разом із членами сім`ї здійснила переміщення після 01.01.2022 з території смт. Баришівка Київської області. Відповідно до Розділу 1.4 Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, смт. Баришівка Баришівської селищної територіальної громади є територією з визначеною датою завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) - 11.03.2022, у зв`язку із чим зазначила, що департамент прийняв правомірне рішення.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Позивачка є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: м. Амвросіївка, Донецька область. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.10.2014 № (а.с. 12), позивачка стала на облік як внутрішньо переміщена особи у селищі Баришівка Київська область.

У подальшому згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.04.2022 (а.с. 13-17) позивачка та члени її сім`ї стали на облік як внутрішньо переміщені особи у АДРЕСА_1 ).

У відповідь на звернення позивачки щодо продовження виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам листом від 26.04.2024 № 10-4150/24 відповідач повідомив, що відповідно до пункту 13 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332, визначено коло осіб/сімей виплата яким може бути продовжена ще на один шестимісячний період за умови їх відповідності критеріям, зазначеним у пунктах 7, 7-1, 13-1 13-4 Порядку. Критерії для визначення права на допомогу на підставі подання заяви на осіб із складу членів сім`ї визначені пунктом 13-2 Порядку. Зокрема, даним пунктом визначено, що допомога призначається на другий шестимісячний період на осіб із складу членів сім`ї, які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 року з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (далі - Перелік). Згідно пункту 13-2 Порядку права на отримання допомоги на другий шестимісячний період з березня 2024 року позивачка не має, оскільки її сім`я перемістилася у м. Черкаси після 01.01.2022 з смт. Баришівка Київської області, що не входить до Переліку, та не підпадаєте під дію пунктів 13-1 та 13-4 Порядку.

Бездіяльність відповідача щодо ненадання допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання позивачка вважає протиправною, а тому звернулась в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

20.03.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, якою затвердив Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок № 332).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі допомога).

Пунктом 2 Порядку № 332 (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що з 1 серпня 2023 допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину (далі - уповноважена особа) у такому розмірі:

- для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

- для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Згідно п. 5 Порядку № 332, допомога призначається внутрішньо переміщеним особам:

- які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації;

- у яких житлове приміщення знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) та інформація про яке внесена до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі - Реєстр пошкодженого та знищеного майна) (за технічної можливості), або щодо якого подано документальне підтвердження органом місцевого самоврядування, а в разі його відсутності - обласною державною (військовою) адміністрацією факту пошкодження/знищення житлового приміщення внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації.

Допомога також призначається дитині, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

У разі віднесення територій до таких, на яких ведуться бойові дії, до територій можливих бойових дій або до тимчасово окупованих Російською Федерацією, виплата призначеної допомоги автоматично відновлюється в наступному місяці за повний місяць, у якому відповідну інформацію внесено до переліку територій.

У разі зазначення дати завершення бойових дій (можливих бойових дій) або тимчасової окупації для території, з якої здійснилося внутрішнє переміщення, виплата допомоги припиняється через два місяці з місяця, що настає за місяцем, у якому таку дату було визначено.

Переміщення вважається повторним, якщо внутрішньо переміщена особа повторно залишила або покинула своє місце проживання та перемістилася з територій, на яких ведуться бойові дії, або з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій, включених до переліку територій, затвердженого Мінреінтеграції, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, а також якщо внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, знищено або пошкоджено (до ступеня непридатного для проживання) її житлове приміщення.

Згідно п. 13 Порядку № 332 особам, які мають право на виплату допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 р. № 709 Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2023 р., № 69, ст. 3990), та особам/сім`ям, які є отримувачами допомоги відповідно до цього Порядку, особам, які перемістилися з територій, включених до переліку територій, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації та (або) у яких житлове приміщення знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання), та особам, які отримували допомогу та відмовилися від неї/ яким вона була припинена, та (або) яких було знято з обліку як внутрішньо переміщених осіб, у разі повернення осіб до покинутого місця проживання, з якого здійснилося переміщення, та повторного взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб її виплата може бути продовжена ще на один шестимісячний період за умови їх відповідності критеріям, зазначеним у пунктах 7, 7-1, 13-1-13-4 цього Порядку.

Згідно п. 13-2 Порядку № 332 для отримувачів допомоги, які не підпадають під дію пункту 13-1, та які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, допомога призначається на другий шестимісячний період на підставі подання заяви на осіб із складу членів сім`ї, якщо середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в такій сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги.

Аналіз вказаних положень вказує на те, що обов`язковою умовою для призначення спірної допомоги є обставина переміщення особи з 1 січня 2022 з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.

Суд врахував, що позивачка є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: м. Амвросіївка, Донецька область. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.10.2014 № (а.с. 12), позивачка стала на облік як внутрішньо переміщена особи у селищі Баришівка Київської області. В подальшому, згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.04.2022 (а.с. 13-17) позивачка та члени її сім`ї стали на облік як внутрішньо переміщені особи у АДРЕСА_1 ).

Суд зазначає, що Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, відповідно до Розділу 1.4 якого, смт. Баришівка Баришівської селищної територіальної громади віднесена до території з визначеною датою завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) - 11.03.2022.

Таким чином, відсутня одна із обов`язкових умов для призначення спірної допомоги переміщення особи з 1 січня 2022 з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, у зв`язку із чим суд доходить висновку про відсутність підстав для виплати спірної допомоги.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 139 вказаного Кодексу у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки, звільненої від сплати судових витрат не підлягають задоволенню, а відповідач не надав доказів понесення судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивачка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач Департамент соціальної політики Черкаської міської ради (18005, м. Черкаси, бул. Шевченка, 307, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 02.10.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК