Справа № 420/25400/24
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області щодо ненадання інформації на запит про надання публічної інформації ОСОБА_1 від 28.03.2024 р.;

- зобов`язати Ізмаїльську міську раду Ізмаїльського району Одеської області надати в повному обсязі інформацію згідно запиту про надання публічної інформації ОСОБА_1 від 28.03.2024 р.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач подав до Ізмаїльського міського голови Ізмаїльського району Одеської області запит про надання публічної інформації від 28.03.2024 р. Проте, жодної відповіді на запит позивач не отримав. У зв`язку з чим звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів

19.06.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач вказує, що 28.03.2024 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від ОСОБА_1 надійшов запит на отримання публічної інформації. Листом № 16/02-29-17 від 04.04.2024 на вищезазначений запит позивача була надана відповідь. Відповідно до реєстру на просту поштову кореспонденцію, відправлену виконкомом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, зазначена відповідь була надіслана ОСОБА_1 , тобто в строк, передбачений ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». На підставі зазначеного, вважає, що відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області щодо ненадання інформації на запит про надання публічної інформації ОСОБА_1 від 28.03.2024 р. та зобов`язання Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області надати в повному обсязі інформацію згідно запиту про надання публічної інформації ОСОБА_1 від 28.03.2024 р.

17.09.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

28.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міського голови Ізмаїльського району Одеської області із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати інформацію (копії документів) про рішення Ізмаїльської міської ради щодо проведення сесій в дистанційному режимі та пояснювальні записки до цих рішень за період з 05.11.2020 р. по теперішній час.

Листом № 16/02-29-17 від 04.04.2024 року була надана відповідь.

Відповідно до реєстру на просту поштову кореспонденцію, відправлену виконкомом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, зазначена відповідь була надіслана ОСОБА_1

Вважаючи, що розпорядник інформації - Ізмаїльська міська рада на порушення вимог Закону № 2939-VI надала відповідь на запит про інформацію із порушенням п`ятиденного строку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону).

Відповідно до статті 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації:

в офіційних друкованих виданнях;

на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет;

на єдиному державному веб-порталі відкритих даних;

на інформаційних стендах;

будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону № 2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

У пункті 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

У відповідності до приписів статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Положеннями статті 23 Закону № 2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.

Висновки суду.

Суд зазначає, що предметом спору в цій справі є бездіяльність Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області щодо несвоєчасності надання відповіді на запит ОСОБА_1 від 28.03.2024 року.

З аналізу положень Закону № 2939-VI вбачається, що право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Ізмаїльською міською радою Ізмаїльського району Одеської області листом № 16/02-29-17 від 04.04.2024 року надано відповідь на запит позивача від 28.03.2024 року.

Вказана відповідь була направлена на поштову адресу позивача, що підтверджується реєстром поштової кореспонденції, порядковий номер 24.

З огляду на вказане, суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи позивача щодо ненадання Ізмаїльською міською радою Ізмаїльського району Одеської області відповіді на запит від 28.03.2024 року.

Щодо порушення відповідачем п`ятиденного строку розгляду запиту позивача, суд зазначає наступне.

Так, 28.03.2024 року до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від ОСОБА_1 надійшов запит на отримання публічної інформації.

Вказаний запит був розглянутий 04.04.2024 року, що підтверджується листом-відповіддю на запит та не спростовується відповідачем.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 20 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, що запит позивача надійшов 28.03.2024 року, що припадає на четвер, а відповідь була направлена 04.04.2024 року, тобто в четвер, кількість календарних днів між 28.03.2024 та 04.04.2024 роком становить 7 (сім) календарних днів, однак враховуючи те, що 30 березня та 31 березня 2024 року це вихідні дні, які не враховуються, отже відповідь на запит надано саме в п`ятиденний строк з дня отримання запиту.

Проте, оскільки Законом № 2939-VI передбачено обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на запит саме протягом п`яти робочих днів, а не календарних днів, суд дійшов висновку, що відповідачем не порушено строк розгляду запиту позивача від 28.03.2024 року.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), пункт 57, Series A, № 93).

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат вирішеного спору відповідно до вимог ст.ст.132-139 КАС України понесені позивачем судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (пр. Незалежності, 62, м. Ізмаїл, Одеська область, 68600, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко

.