Справа № 420/15163/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінська О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського районного ТЦК та СП, Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 17.05.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частина НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , здоровим та придатним до військової служби;

2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

3. Визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

4. Визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 про присвоєння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , військового звання;

5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 зі списків особового складу військової частини та звільнити його з військової служби.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 27.04.2024, позивач перебуваючи в с. Лиманське (Одеська область, Роздільнянський район), був зупинений особами у військовій формі, які представилися співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прибувши до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , співробітники даної установи не здійснили перевірку його документів та не поставили його на військовий облік. 28.04.2024 позивача було доставлено до с. Сарата, з метою проходження ВЛК. На усну відмову позивача від проходження військово-лікарської комісії жоден із співробітників не відреагував. Позивачем не було фактично пройдено військово-лікарську комісію, а всі записи щодо її проходження є фіктивними та не відповідають дійсності. Внаслідок незаконного призову позивача ІНФОРМАЦІЯ_5 , його було направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . На момент подання позовної заяви, позивач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . На думку позивача, йому належить право обрання найбільш ефективного способу захисту (коли його права будуть відновлені), а отже в контексті даного спору вони відновляться моментом звільнення його з військової служби, на яку його було призвано незаконно та із порушенням чинного законодавства України. Позивач вважає свої права порушеними та звернувся за захистом до суду.

21.05.2024 ухвалою судді позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання до суду позовної заяви із зазначенням позовних вимог у відповідності до приписів ст.5 КАС України, відомостей про ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача Військової частини НОМЕР_1 , поштових індексів сторін, зазначення району місця знаходження відповідача Військової частини НОМЕР_1 та надання оскаржуваного рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов на військову службу за мобілізацією.

27.05.2024 до суду надійшла заява (вхід. №ЕС/21434/24) представника позивача, про усунення недоліків та надано позовну заяву оформлену належним чином та з додатком адміністративного позову в кількості екземплярів для інших учасників оформленого з урахуванням вимог ухвали від 21.05.2024, в новій редакції з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання ОСОБА_1 , здоровим та придатним до військової служби;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 про присвоєння ОСОБА_1 , військового звання;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо прийняття на військову службу та зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 , зі списків особового складу військової частини та звільнити його з військової служби.

03.06.2024 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

Суддею ухвалено:

«Витребувати у Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про про визнання ОСОБА_1 , здоровим та придатним до військової служби;

Витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_3 :

- наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 про присвоєння ОСОБА_1 , військового звання;

Витребувати у військової частини А4631докази щодо прийняття на військову службу та зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 ».

24.06.2024 до суду (вх.№24782/24) від Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позовних вимог заперечує.

26.06.2024 до суду (вх.№25213/24) від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позовних вимог заперечує та підкреслює, що у період воєнного стану на території України згода військовозобов`язаного на мобілізацію не передбачена. Наполягає, що фактів стосовно затримання позивача, застосування фізичної сили, утримання проти його волі у спірних правовідносинах не мало місця. Зазначає, що на момент спірних правовідносин позивач про свої релігійні переконання не повідомляв.

05.07.2024 до суду (вх.№ЕС/27656/24) від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якому заявник на задоволенні позовних вимог наполягає.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарчої діяльності) від 17.11.2023 №286 (а.с.108-112), затверджено склад постійно діючої позаштатної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Матеріали справи містять картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.35-36, 151), відповідно до якої позивач у психоневрологічному, наркологічному та дерматовенерологічному диспансері на обліку не перебуває (п.8).

Пункт 10 картки обстеження заповнений 28.04.2024 лікарями: хірург, невропатолог, офтальмолог, ЛОР, дерматовенеролог, психіатр, стоматолог та нарколог.

Діагноз та постанова ВЛК: придатний (п.12).

Картка містить підпис голови та секретаря ВЛК та печатку.

Матеріали справи містять формуляр засвідчення згоди кандидата на військову службу щодо виконання ним заходів професійно-психологічного відбору від 28.04.2024 (а.с.37), що складений Другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 погоджується виконувати заходи професійно-психологічного відбору на службу (навчання) в Збройних Силах України та йому доведено про порядок та процедуру проходження цих заходів. Формуляр містить підпис кандидата.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.04.2024 №1955/1790 (а.с.34, 152), ОСОБА_1 пройшов медичний огляд 28.04.2024; діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання придатний.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.04.2024 №117 «Про призов на військову службу по мобілізації» (а.с.155), відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, наказано призвати на військову службу по мобілізації військовозобов`язаного другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2024 №118 (по стройовій частині) (а.с.93-94), наказано солдата ОСОБА_1 вважати призначеним курсантом навчального взводу навчальної роти Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до рапорту майора ОСОБА_2 н ім`я тво начальника другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.06.2024 (а.с.145), наприкінці травня 2024 року на ділянці відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » військовослужбовцями ДПСУ був затриманий ОСОБА_1 при спробі незаконно перетнути Державний кордон України в напрямку Республіки Молдова. Окрім іншого зазначає, що жодних насильницьких дій відносно ОСОБА_1 чи погроз застосування зброї зі сторони військовослужбовців другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 не було.

Відповідно до рапорту тво начальника другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.06.2024 (а.с.144), військовозобов`язаний ОСОБА_1 після проходження військово-лікарської комісії був визнаний придатним до військової служби. Відмовився від підпису в контрольному талоні мобілізаційного розпорядження, зміст якого йому було оголошено вголос. Заяв та скарг на рішення ВЛК не подавав.

Матеріали справи містять талон-повідомлення єдиного обліку №6159 від 29.04.2024 (а.с.32), відповідно до якого заявник ОСОБА_3 повідомляє, що її чоловіка ОСОБА_1 незаконно мобілізували, він незрозумілим чином пройшов ВЛК та опинився в учбовому центрі у м.Вінниця. Працівники РТЦК ніякої інформації не надали, зв`язок з чоловіком відсутній.

Матеріали справи містять довідку Церкви Святих благовірних ОСОБА_4 та Княгині Февронії у Червоному хуторі від 08.05.2024 (а.с.26), якою підтверджується, що ОСОБА_1 з квітня 2021 року є членом релігійної громади, яка належить до Української Православної Церкви та закликає не використовувати зброю проти людей та не бути співучасником вбивства людей. Таке відношення стосується і щодо військової служби. Просять надати можливість ОСОБА_1 , для якого виконання військового обов`язку навіть у час воєнного стану суперечить релігійним переконанням, згідно зі статтею 35 Конституції України альтернативної (невійськової) служби.

Вважаючи спірні рішення та дії протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає таке.

Щодо позовних вимог в частині визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання ОСОБА_1 , здоровим та придатним до військової служби, суд виходить з наступного.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Відповідно п. 1.1 Розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 1.2 Розділу І Положення № 402 визначено, що військово-лікарська експертиза це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України;

- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до п. 2.1 Розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.6.1. Розділу І Положення №402 встановлено, що до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать:

- госпітальні ВЛК;

- гарнізонні ВЛК;

- ЛЛК;

- ВЛК високомобільних десантних військ;

- ВЛК військових комісаріатів;

- ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК);

- ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК.

Документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою військового лікувального, цивільного лікувально-профілактичного закладу, військової частини, при яких ці комісії утворені (п.2.6.11.).

Пунктом 2.2. цього розділу визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:

- Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);

- ВЛК регіону;

- ВЛК евакуаційного пункту;

- ВЛК пересувної госпітальної бази.

За рішенням ЦВЛК на ВЛК регіону покладається розгляд, контроль, затвердження постанов позаштатних постійно діючих ВЛК, організованих при військових частинах, які дислокуються на території регіону, незалежно від підпорядкування (п. 2.4.3.).

Відповідно до п.2.4.5 Розділу І Положення №402, ВЛК регіону має право, зокрема:

- оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;

- приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК;

- приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з

Суд враховує, що п. 2.4.10. Розділу І Положення №402 визначено, що постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

В свою чергу Положенням № 402 не надано право оскаржувати постанови (рішення) позаштатних ВЛК до суду, такі постанови можуть бути оскаржені та підлягають затвердженню регіональною ВЛК, а вже постанова регіональної ВЛК може бути оскаржена до суду або до ЦВЛК, про що вірно зазначено відповідачами.

З матеріалів справи вбачається, що довідка позаштатної ВЛК (при територіальному центрі комплектування) не затверджувалась постановою регіональної ВЛК. Позивач не надав доказів оскарження висновку позаштатної ВЛК до ВЛК регіону.

Разом з тим, відповідно до Положення № 402, саме постанова регіональної ВЛК може бути оскаржена в судовому порядку, у той час як висновок позаштатної ВЛК, не підлягає оскарженню в судовому порядку, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 та протиправним наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Пунктом 20 ч.1 ст.106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, який діяв і на час спірних правовідносин та діє на час розгляду справи.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 Про загальну мобілізацію постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом (набрання чинності - 24 лютого 2022 року).

Згодом, строк проведення загальної мобілізації продовжувався Указами Президента України.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно із ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив медичний огляд лікарями-спеціалістами ВЛК з винесенням відповідного висновку.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.04.2024 №1955/1790 (а.с.34, 152), ОСОБА_1 пройшов медичний огляд 28.04.2024; діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання придатний.

В позові позивач стверджує, що його було в примусовому порядку без його згоди доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак будь-яких належних доказів на підтвердження цих обставин він до суду не надав.

Відповідно до положень ст.20, 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Оскільки на той час позивач перебував в статусі військовозобов`язаного, тому на підставі вказаних норм він міг бути прийнятий на військову службу під час мобілізації.

Протилежного під час розгляду справи не було встановлено та доведено, а відтак у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Щодо твердження позивача, що виконання військового обов`язку суперечить його релігійним переконанням, із посиланням на довідку Церкви Святих благовірних Князя Петра та Княгині Февронії у Червоному хуторі від 08.05.2024 (а.с.26), судом не встановлено, що про належність позивача до членства релігійної громади було повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_7 під час вчинення спірних дій.

Суд звертає увагу, що за наявності відповідних підстав позивач не позбавлений можливості звернутись із рапортом про звільнення із військової служби із посиланням на належність позивача до членства релігійної громади.

Щодо позовних вимог в частині визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 про присвоєння ОСОБА_1 , військового звання, суд зазначає, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.09.2020 № 317 «Про затвердження переліків військово-облікових спеціальностей і штатних посад рядового, сержантського і старшинського складу і тарифних переліків посад вищезазначених військовослужбовців» передбачено штатні військові звання.

Оскільки ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, тому він може бути призваний на військову службу за мобілізацією, а присвоєння військового звання - солдат передбачено наказом Міністерства оборони України від 07.09.2020 № 317.

Щодо позовних вимог визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо прийняття на військову службу та зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 , зі списків особового складу військової частини та звільнити його з військової служби, суд зазначає, що позивачем не наведено, а судом не встановлено протиправність дій цього відповідача, тим більш з огляду на відсутність порушень порядку призову позивача на військову службу за мобілізацією.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до приписів ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідачі:

- ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 , );

- ІНФОРМАЦІЯ_9 ( АДРЕСА_2 , );

-Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.