Справа № 160/24048/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 рокуСправа № 160/24048/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №73236711 від 07.11.2023р., -

УСТАНОВИВ:

02.09.2024р. (згідно відомостей Укрпошта) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сапарової А.С. від 23.08.2024р. про закінчення виконавчого провадження ВП №73236711 від 07.11.2023р.;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом позову в сумі 6000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №73236711 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки вона винесена за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення про здійснення з 26.12.2022р. виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. з урахуванням виплачених сум, відповідно, за наслідками прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, рішення суду у справі №160/14473/23 не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Європейського Суду з прав людини та рішення Конституційного Суду України (а.с.1-9).

Ухвалою суду від 23.09.2024р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 03.10.2024р. згідно до ч.2, ст.12, ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача до 30.09.2024р. включно надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України та виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.46).

Відповідач, у строки встановлені ухвалою суду від 23.09.2024р., відзиву на позов та докази в обґрунтування відзиву суду не надав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позов з додатками відповідач отримав в електронному кабінеті системи «Електронний суд» 25.09.2024р. та 04.09.2024р. відповідно, згідно до вимог ст.ст. 18, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, наявними в матеріалах справи (а.с.48,49).

У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частинами 1, 2 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Факт направлення до електронних кабінетів і на електронну адресу учасників справи та отримання ними 25.09.2024р. та 26.09.2024р. ухвали про відкриття провадження у даній справи та призначення справи до розгляду, підтверджується наявними у справі довідками про доставку електронного листа (а.с.49,51,53).

Отже, учасники справи є повідомленими про дату та місце розгляду справи у встановленому порядку згідно ч.2 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, рішення у даній справі приймається 26.09.2024р., тобто у межах строку визначеного ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 18.09.2023 року у справі №160/14473/23, яке набрало законної сили 07.02.2024р., позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести з 26.12.2022 року нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням виплачених сум (згідно відомостей з ЄДРСР).

03.11.2023р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист на виконання вищенаведеного рішення суду (а.с.20).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.11.2023 року було відкрито виконавче провадження №73236711 з примусового виконання виконавчого листа №160/14473/23 від 03.11.2023 року (а.с.21).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №16979-8800/С-01/8-0400/24 від 20.03.2024р. представника позивача було повідомлено про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 у справі №160/14473/23 та ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 07.02.2024р. до пенсії ОСОБА_1 з 26.12.2022 нараховано щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови №713, проте, оскільки наведеним рішенням суду не було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну доплату відповідно до Постанови №713 у сумі 2000,00 грн. понад максимальний розмір пенсії, визначений статтею 43 Закону №2262, тому перерахунок пенсії на виконання зазначеного рішення суду не призвів до збільшення розміру пенсійної виплати та доплата на виконання такого рішення суду відсутня (а.с.32).

26.03.2024р. та 30.05.2024р. позивачем були подані державному виконавцю заяви про вжиття заходів примусового виконання рішення суду у справі 160/14473/23 (а.с.25-28).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31.07.2024 року за не виконання рішення суду на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн., зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.22-23).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу органу ДВС було направлено лист «Про виконання рішення суду» №0400-010801-5/171571 від 20.08.2024р., яким боржник повідомив державного виконавця про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 по справі №160/14473/23 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з нарахуванням щомісячної доплати 2000,00 грн. Доплата ОСОБА_1 по проведеному перерахунку на виконання рішення суду відсутня (а.с.24).

На підтвердження наведеної у вказаному листі інформації, пенсійним органом було надано перерахунок пенсії з 01.01.2023р., з якого вбачається, що ОСОБА_1 нараховано щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн., підсумок пенсії (з надбавками) складає 32816,99 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії 27068,00 грн. (а.с.24-зворот).

У зв`язку з отриманням вищенаведеного листа, 23.08.2024р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №73236711 з підстав фактичного повного виконання рішення суду згідно пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.14).

Правомірність прийняття оскаржуваної постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сапарової А.С. від 23.08.2024р. про закінчення виконавчого провадження ВП №73236711 від 07.11.2023р., є предметом спору у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404).

Відповідно до ст.1 Закону №1404 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404 встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404 передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, пункт 1 частини четвертої статті 18 Закону №1404).

Частиною 1 статті 63 Закону №1404 встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

За приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404 визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (надалі - «ЄСПЛ») у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

З аналізу правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин слідує, вбачається що державним виконавцем приймається постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» лише у разі встановлення державним виконавцем під час перевірки виконання рішення боржником фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як встановлено судом з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 18.09.2023 року у справі №160/14473/23, яке набрало законної сили 07.02.2024р., позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести з 26.12.2022 року нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням виплачених сум (згідно відомостей з ЄДРСР).

03.11.2023р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист на виконання вищенаведеного рішення суду (а.с.20).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.11.2023 року було відкрито виконавче провадження №73236711 з примусового виконання виконавчого листа №160/14473/23 від 03.11.2023 року (а.с.21).

В подальшому, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31.07.2024 року за не виконання рішення суду на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн., зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.22-23).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу органу ДВС було направлено лист «Про виконання рішення суду» №0400-010801-5/171571 від 20.08.2024р., яким боржник повідомив державного виконавця про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 по справі №160/14473/23 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з нарахуванням щомісячної доплати 2000,00 грн. Доплата ОСОБА_1 по проведеному перерахунку на виконання рішення суду відсутня (а.с.24).

На підтвердження наведеної у вказаному листі інформації, пенсійним органом було надано перерахунок пенсії з 01.01.2023р., з якого вбачається, що ОСОБА_1 нараховано щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн., підсумок пенсії (з надбавками) складає 32816,99 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії 27068,00 грн. (а.с.24-зворот).

У зв`язку з отриманням вищенаведеного листа, 23.08.2024р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №73236711 з підстав фактичного повного виконання рішення суду згідно пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.14).

При цьому, судом враховується, що за приписами п.1 постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021р. (далі Постанова КМУ №713) визначено, що щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року.

Тоді як, питання щодо виплати позивачеві спірної доплати поза межами максимального розміру пенсії не було предметом розгляду у справі №160/14473/24.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова від 23.08.2024р. про закінчення виконавчого провадження ВП №73236711 була прийнята державним виконавцем правомірно у зв`язку з фактичним повним виконанням боржником рішення суду у справі №160/14473/23 з урахуванням приписів п.1 Постанови КМУ №713, що є чинним та неконституційним не визнавався, а відповідно така постанова не підлягає скасуванню.

Згідно ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, позивачем не було надано суду жодних належних, достатніх і допустимих доказів, які б свідчили про протиправність прийняття відповідачем оспорюваної постанови від 23.08.2024р. про закінчення виконавчого провадження ВП №73236711, з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених норм Закону №1404.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №16979-8800/С-01/8-0400/24 від 20.03.2024р. представника позивача було повідомлено про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 у справі №160/14473/23 та ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 07.02.2024р. до пенсії ОСОБА_1 з 26.12.2022 нараховано щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови №713, проте, оскільки наведеним рішенням суду не було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну доплату відповідно до Постанови №713 у сумі 2000,00 грн. понад максимальний розмір пенсії, визначений статтею 43 Закону №2262, тому перерахунок пенсії на виконання зазначеного рішення суду не призвів до збільшення розміру пенсійної виплати та доплата на виконання такого рішення суду відсутня (а.с.32).

Отже, оскільки не виплата пенсійним органом позивачеві щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн., яка передбачена Постановою КМУ №713, зумовлена обмеженням максимальним розміром пенсії позивача після виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2024р. у справі №160/14473/23, а обмеження максимальним розміром пенсії позивача не було предметом розгляду у справі №160/14473/23, то позивач не позбавлений права оскаржити такі дії пенсійного органу в судовому порядку шляхом подання відповідної позовної заяви згідно положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваної постанови від 23.08.2024р. про закінчення виконавчого провадження ВП №73236711, суд приходить до висновку, що приймаючи вищенаведену оспорювану постанову, відповідач діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, відповідач, приймаючи оспорювану постанову від 23.08.2024р. про закінчення виконавчого провадження ВП №73236711, не допустив порушень прав та інтересів позивача.

При прийнятті даного рішення, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

За викладеного, у адміністративного суду відсутність обґрунтовані правові підстави для задоволення даного адміністративного позову, тому у його задоволенні позивачеві слід відмовити повністю.

З урахуванням того, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати позивача на правничу допомогу слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 78, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 268-287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №73236711 від 07.11.2023р. відмовити повністю.

Судові витрати на правничу допомогу покласти на позивача згідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення відповідно до вимог статті 295, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва