Справа № 272/637/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 272/637/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Карповець В.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

03 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 17 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови серії ЕНА № 2024517 від 28.04.2024 у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Андрушівського районного суду Житомирської області в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2024517 від 28.04.2024 та закрити провадження у вказаній справі.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 17.07.2024 позов задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову інспектора СРПП відділу поліцейської діяльності №1 Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Талахом Олександром Анатолійовичем серії ЕНА № 2024517 від 28.04.2024 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказу вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки відсутній факт зупинки та факт керування транспортним засобом.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що на наданих відеозаписах, зокрема відеозаписі із відео-реєстратора службового автомобіля чітко зафіксовано порушення ОСОБА_1 , вимог Правил дорожнього руху України (не увімкнення покажчика повороту), та той факт, що саме він керував транспортним засобом, що дало законні підстави поліцейським на зупинку вказаного транспортного засобу.

Також вказано про пропуск позивачем строку звернення до суду.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що при здійсненні зміни напрямку руху під час керування транспортним засобом водієм AUDI A4, державний номер НОМЕР_1 , було попередньо увімкнено покажчик повороту, але при маневруванні пристрій для включення поворотів автоматично вимкнувся, після чого водієм було зупинено автомобіль самовільно біля магазину «Макс», що розташований по вул. Київській м. Анрушівка, де поряд також стояли два патрульні автомобілі поліції.

Зауважено, що працівники поліції автомобіль AUDI A4, державний номер НОМЕР_1 , не зупиняли та поліцейський підійшов до автомобіля, коли він був попередньо вже припаркованим.

Також вказано, що в оскаржуваній постанові міститься підпис іншої особи, а не позивача. ОСОБА_1 безпосередньо розписувався в інших документах, що не стосувались оскаржуваної постанови, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №398261 від 28.04.2024 щодо адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП та прилеглих до нього матеріалів. Оскаржуваної постанови позивач не отримував.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 14.08.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 17.09.2024 о 10:10 год.

16.09.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з прийняттям участі у кримінальному процесі в якості захисника обвинуваченого в Андрушівському районному суді Житомирської області.

Стосовно вказаного клопотання суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 286 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Враховуючи скорочені терміни розгляду даної категорії справ, а також те, що неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Відтак, у задоволенні клопотання представника позивача про перенесення розгляду справи слід відмовити.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановою інспектора СРПП відділу поліцейської діяльності №1 Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Талахом Олександром Анатолійовичем серії ЕНА № 2024517 від 28.04.2024 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн, оскільки він керуючи транспортним засобом АUDI А4, державний номер НОМЕР_1 по вул. Київській м. Андрушівка Бердичівського району Житомирської області не увімкнув покажчик повороту при зміні напрямку руху.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. п. 9.2.б ПДР України водій перед перестроюванням, поворотом або розворотом повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст.122 КУпАП.

У ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно з матеріалами справи на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано відеозаписи з нагрудної камери працівника патрульної поліції (23 відеозаписи) та відеореєстратора, встановленого на службовому транспортному засобі (1 відеозапис).

Суд зауважує, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, за яке позивача притягнуто до відповідальності, є дії особи щодо порушення правил користування світловими покажчиками напрямку руху перед поворотом у відповідному напрямку.

Дослідивши надані відповідачем відеозаписи, колегія суддів встановила, що відповідачем не зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , який під час керування транспортним засобом здійснив порушення п. 9.2.б ПДР, а саме перед поворотом не подав сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку руху.

На відеозаписах, долучених до матеріалів справи, відображено рух транспортного засобу, який рухався прямо та не змінював напрямок руху. Відеозапис не відображає рух будь-якого транспортного засобу, зокрема, транспортного засобу під керуванням позивача, зі зміною напрямку руху.

Крім того суд звертає увагу на те, що надані відеозаписи містять розбіжності, зокрема, відеозаписом з відеореєстратора зафіксовано, як о 20:59 автомобіль АUDI А4, державний номер НОМЕР_1 припаркований біля бордюру, біля автомобіля знаходиться працівник поліції.

Натомість бодікамерою зафіксовано, як о 21:03 вказаний автомобіль тільки під`їжджає до бордюру по траєкторії рухаючись прямо.

Надані відповідачем відеозаписи з бодікамери (23 шт) тривалістю з 20:59 до 22:40 год містять фіксацію того, як автомобіль зупинився біля бордюру та розгляд справи.

Жодних доказів щодо порушення позивачем правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а також зупинки транспортного засобу на вимогу працівників поліції відповідачем ні до суду першої інстанції ні до апеляційного суду не надано.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою його об`єктивної сторони. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 по справі № 161/5372/17.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сторона відповідача не надала суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Стосовно доводів скаржника про пропуск позивачем строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Згідно пояснень представника позивача викладених у позові, позивачем у визначений законодавством строк постанова не була оскаржена, так як він під час складання працівниками поліції щодо нього адміністративних матеріалів хоча і розписувався в ряді документів, але копію зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення від працівників поліції він так і не отримав.

3 копією постанови безпосередньо був ознайомлений представник позивача 10.06.2024 при ознайомленні з матеріалами адміністративної справи № 372/506/24 щодо ОСОБА_1 , копія якої була долучена працівниками поліції до зазначеної справи.

При цьому у відзиві на апеляційну скаргу позивачем вказано, що в оскаржуваній постанові міститься підпис іншої особи, а не позивача. ОСОБА_1 безпосередньо розписувався в інших документах, що не стосувались оскаржуваної постанови, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №398261 від 28.04.2024 щодо адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП та прилеглих до нього матеріалів. Оскаржуваної постанови позивач не отримував.

Водночас, з наданих відповідачем відеозаписів неможливо встановити в яких саме документах позивач розписувався та які отримував.

Таким чином колегія суддів приймає пояснення представника позивача про отримання оскаржуваної постанови 10.06.2024. Такі пояснення відповідачем не спростовані.

Враховуючи вказане, а також те, що позов поданий до суду 12.06.2024, відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідач не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, тому оскаржувана постанова серії ЕНА № 2024517 від 28.04.2024 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - Гарастівського Сергія Анатолійовича про перенесення розгляду справи - відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 17 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.