Справа № 440/5840/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/5840/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/5840/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

15.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі - в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача (24-й окремий штурмовий батальйон сухопутних військ Збройних сил України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") щодо ненадання письмової відповіді на рапорт від 09.12.2023 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами та зобов`язати в/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий штурмовий батальйон сухопутних військ Збройних сил України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") звільнити зі служби на підставі абз. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" лейтенанта ОСОБА_1 .

Мотивуючи свої вимоги, заявник вказує на обставини протиправної бездіяльності відповідача, яка виразилася у нерозгляді рапорту на звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 , яка має ІІ групу інвалідності.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У наданому до суду відзиві на позов представник в/ч НОМЕР_1 просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що військовослужбовцем дійсно було направлено рапорт (вх. №01/9772 від 09.12.2023) про звільнення на підставі абз. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Однак до рапорту було додано копії документів на підтвердження підстав для звільнення за сімейними обставинами, які засвідчені неналежним чином, з грубим порушенням вимог законодавства, а саме: прізвище посадової особи написано нерозбірливо, не кожна сторінка має відмітки органу місцевого самоврядування, дата вчинення нотаріальної дії не вказана, реєстраційний номер в реєстрі відсутній, відсутній посвідчувальний напис про засвідчення вірності копії (фотокопії) з оригіналу документа відповідно до додатку 6 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 №3306/5.

Тому при розгляді питання про звільнення ОСОБА_1 командуванням в/ч НОМЕР_1 було прийнято рішення про неможливість його звільнення зі служби без надання засвідчених у встановленому законом порядку копій документів або оригіналів, що підтверджують наявність підстав для звільнення. До того ж при підготовці письмової відмови у звільненні було виявлено, що в рапорті відсутні відомості про адресу та засоби зв`язку з військовослужбовцем, що унеможливило направлення письмової відповіді позивачу, який самовільно залишив військову частину.

Крім того, 13.02.2024 під час проведення перевірки наявності особового складу 1 штурмової роти за тимчасовим місцем її розташування поблизу м. Костянтинівка Донецької області встановлено факт відсутності на військовій службі лейтенанта ОСОБА_1 . Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що останній відсутній за місцем несення служби з 14.02.2024, після чого спроб повернутися до військової частини не вчиняв, час проводить на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків. Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення направлено до органу досудового розслідування (а.с. 37-40).

Правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористався.

Розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Жадани Диканського району Полтавської області, проходив військову службу у складі в/ч НОМЕР_1 з 13.08.2023.

Так, відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.08.2023 №228 (а.с. 65) вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків для подальшого проходження військової служби, зокрема, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , який прибув з Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 10.08.2023 №1794 на посаду командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти в/ч НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 , ВОС-0210003, вважати таким, що 13.08.2023 до військової частини прибув, з 13.08.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Вислуга років у Збройних Силах станом на 11.08.2023: календарна - 00 років 02 місяці 14 днів.

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.09.2023 №248 (а.с. 76) вважати такими, що вибули на лікування у зв`язку з пораненням до лікувально-стабілізуючого пункту н.п. Часів Яр 03.09.2023, зокрема, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.09.2023 №250 (а.с. 75) вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків з лікування з Комунального підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги" м. Дружківка 05.09.2023, зокрема, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти.

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.10.2023 №298 (а.с. 74) вважати такими, що вибули на лікування у зв`язку з пораненням до лікувально-стабілізуючого пункту м. Часів Яр 21.10.2023, зокрема, лейтенанта ОСОБА_1 , командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.11.2023 №338 (а.с. 73) вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків з відпустки з лікування з Комунального підприємства "Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради" м. Полтава 30.11.2023, зокрема, лейтенанта ОСОБА_1 , командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.12.2023 №368 (а.с. 72) вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків з відпустки за станом здоров`я 30.12.2023, зокрема, лейтенанта ОСОБА_1 , командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти.

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.12.2023 №369 (а.с. 71) вважати такими, що вибули на лікування до військово-медичного клінічного центру в/ч НОМЕР_4 Полтавської обл.: зокрема, 30.12.2023 лейтенанта ОСОБА_1 , командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.01.2024 №20 (а.с. 70) вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків з лікування, зокрема, з Комунального підприємства "Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради" м. Полтава 20.01.2024, зокрема, лейтенанта ОСОБА_1 , командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.01.2024 №27 (а.с. 69) вважати такими, що вибули у щорічну основну відпустку, зокрема, лейтенанта ОСОБА_1 , командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти до АДРЕСА_1 , терміном 15 діб з 27.01.2024 по 10.01.2024.

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.02.2024 №44 (а.с. 68) вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків з щорічної основної відпустки 11.02.2024, зокрема, лейтенанта ОСОБА_1 , командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти.

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2024 №46 (а.с. 66) вважати такими, що вибули, зокрема, військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину, з 13.02.2024, зняти з усіх видів забезпечення, у т.ч. ОСОБА_1 , командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти.

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.04.2024 №97 (а.с. 67) лейтенанта ОСОБА_1 , командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти з 16.03.2024 звільнено із займаної посади і зараховано в розпорядження командира в/ч НОМЕР_5 , утримуючи у списках особового складу в/ч НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_5 .

Між тим 09.12.2023 ОСОБА_1 подав на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 рапорт (вх. №01/9772 від 09.12.2023), в якому просив звільнити його з військової служби відповідно до абз. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з наявністю одного зі своїх батьків, матері ОСОБА_2 , із числа осіб з інвалідністю 2 групи. Повідомив, що не бажає продовжувати військову службу. Претензій до командування частини не має (а.с. 41).

До рапорту заявник, крім іншого, додав копію власного свідоцтва про народження від 03.03.1999 серії НОМЕР_6 , відповідно до якого батьками позивача є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 43).

На підтвердження факту інвалідності ІІ групи за загальним захворюванням у матері позивача заявник надав копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №527377 від 31.10.2023 (а.с. 47), а відносно батька - копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 477981 від 17.01.2023, відповідно до якої ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІІ групи за загальним захворюванням (а.с. 49).

Додані до рапорту копії документів були посвідчені старостою Орданівського старостинського округу Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_4 , серед яких копія паспорту ОСОБА_2 , паспорту ОСОБА_3 , свідоцтва про народження ОСОБА_1 , довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 527377 від 31.10.2023, довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №477981 від 17.01.2023, довідки КНП "Диканська лікарня планового лікування" від 20.10.2023 №01-22/34 та оригінал Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05.12.2023 №11/0914/11.

У зв`язку з не розглядом поданого рапорту про звільнення з військової служби представник позивача звертався до відповідача з адвокатським запитом від 26.12.2023 з метою з`ясування на якій стадії розгляду знаходиться рапорт позивача від 09.12.2023.

У відповідь на адвокатський запит від 26.12.2023 командир в/ч НОМЕР_1 повідомив, що вказаний рапорт отримано, зареєстровано та розглянуто по суті відповідно до чинного законодавства без порушення встановлених термінів.

Однак про прийняте рішення відповідач не повідомив, його копії не надав.

Вважаючи дії відповідача щодо не звільнення з військової служби протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд, розв`язуючи публічно-правовий спір, що утворився між сторонами, виходить з наступного.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Як свідчать встановлені судом обставини справи, відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.08.2023 №228 (а.с. 65) молодший лейтенант ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків для подальшого проходження військової служби, який прибув з Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, призначений наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 10.08.2023 №1794 на посаду командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти в/ч НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 .

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 виявив своє небажання продовжувати несення військової служби та подав рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю одного з батьків із числа осіб з інвалідністю 2 групи.

Не отримавши відповіді на рапорт, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому заявляє дві опосередковано пов`язані позовні вимоги, які з одного боку зводяться до вимог щодо зобов`язання відповідача надати письмову відповідь на рапорт, а з іншого - щодо зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби.

Надаючи правову оцінку першій з вимог адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до абз. 5 п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, з якою позивач пов`язує своє право на звільнення, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, під час воєнного стану звільняються з військової служби через певні сімейні обставини або інші поважні причини (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Матеріалам справи підтверджено той факт, що мати позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має статус особи з інвалідністю 2 групи за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №527377 від 31.10.2023 (а.с. 47).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (надалі - Статут).

Статтею 14 Статуту обумовлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (ст. 31 Статуту).

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі - Положення №1153/2008), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Суд відмічає, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі, аж до посадової особи, яка наділена правом на вирішення порушеного у рапорті питання по суті.

Згідно з п. 225 Положення №1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454 (надалі - Інструкція №170).

Згідно з абз. 3 п. 14.10 розділу XIV Інструкції №170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 до Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема, пунктом 5 Додатку передбачено, що при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом г пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом г пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Тож розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнення даних про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку про те, що наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби або про відмову у задоволенні рапорту.

Розглядом справи по суті встановлено, що 09.12.2023 позивач звернувся з рапортом до командира в/ч НОМЕР_1 , в якому просив звільнити його з військової служби відповідно до п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю 2 групи.

Проте, відповідач не здійснив розгляд рапорту по суті, відповідного наказу не прийняв.

При цьому посилання представника відповідача на обставини недотримання з боку ОСОБА_1 вимог п. 11 розділу 1 глави ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 за №736/27181 (надалі - Правила №1000/5), що виявилося у наданні заявником документів до рапорту, які засвідчені не належним чином, а саме - без дотримання вимог ДСТУ 4163-2003, суд визнає необґрунтованими з наступних підстав.

Вищезгадані Правила №1000/5 було затверджено Міністерством юстиції України відповідно до статті 31 Закону України "Про Національний архівний фонд та архівні установи", підпункту 2 пункту 3 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228.

Відповідач у відзиві на позов звертає увагу на те, що згідно з пунктом 11 розділу 1 глави ІІ Правил №1000/5, оформлення реквізитів організаційно-розпорядчої документації та порядок їх розташування здійснюються з урахуванням вимог Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. ДСТУ 4163:2020», прийнятого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01 липня 2020 року № 144 (далі - ДСТУ 4163:2020).

Перевіряючи твердження представника відповідача з цього приводу на предмет їх обґрунтованості, суд з`ясував, що наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 01.07.2020 №144 "Про прийняття та скасування національних стандартів" скасовано чинність національного стандарту ДСТУ 4163-2003 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів" з 01.09.2021.

Тож твердження відповідача про невідповідність наданих позивачем до рапорту (вх. №01/9772 від 09.12.2023) копій документів на підтвердження підстав для звільнення за сімейними обставинами без дотримання вимог ДСТУ 4163-2003, який втратив чинність з 01.09.2021, суд визнає безпідставними.

Так само безпідставними суд визнає усі доводи відповідача з приводу недотримання ОСОБА_1 приписів Правил №1000/5, оскільки ці Правила, згідно з п. 1 глави 1, встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності.

Тобто сфера дії цих Правил поширюється лише щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, до числа яких рапорт ОСОБА_1 (вх. №01/9772 від 09.12.2023) не відноситься.

Тож обставини недотримання позивачем вимог щодо нотаріальної форми доданих до рапорту доказів не може бути підставою для відмови у розгляді такого рапорту по суті звернення.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеному відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність своєї бездіяльності щодо розгляду рапорту позивача по суті.

З урахуванням з`ясованих обставин спору суд доходить висновку про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність з приводу розгляду рапорту по суті, у зв`язку з чим позов у відповідній частині вимог слід задовольнити шляхом покладення на відповідача обов`язку розглянути поданий ОСОБА_1 рапорт (вх. №01/9772 від 09.12.2023) про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", за наслідками чого відповідачу слід прийняти наказ про задоволення рапорту або про відмову у його задоволенні.

У зв`язку з цим не може бути задоволеною вимога позивача щодо зобов`язання відповідача звільнити його зі служби на підставі абз. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки розгляду рапорту по суті не відбулося, оцінка обставинам щодо наявності або відсутності підстав для звільнення позивача з військової служби не надавалася, тож спору у цій площині правовідносин ще не виникло.

Тож відповідну вимогу адміністративного позову суд залишає без задоволення за передчасністю.

Відтак позов у цілому слід задовольнити частково у спосіб, встановлений судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на обставини часткового задоволення адміністративного позову суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1/2 від фактично понесених витрат на оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн, тобто 605,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/5840/24 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не розгляду по суті поданого ОСОБА_1 рапорту (вх. №01/9772 від 09.12.2023) про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити розгляд рапорту ОСОБА_1 (вх. №01/9772 від 09.12.2023) про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та прийняти рішення по суті звернення.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ; АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ; АДРЕСА_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун