Справа № 500/3156/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3156/24

25 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 21.03.2024 звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VІІІ (надалі, Закон №889-VІІІ), оскільки на момент такого звернення він не перебував на державній службі, подавши для обчислення розміру пенсії довідки Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 21.03.2024 за №191/5/19-00-10-31, № 190/5/19/-00-10-31, затвердженими постановою правління ПФУ від 17.01.2017 №1-3. Однак рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області (надалі, відповідач 2) від 27.03.2024 №12, прийнятим в порядку екстериторіального розподілу, позивачу відмовлено за відсутністю правових підстав. При цьому було повідомлено листом відділу обслуговування громадян №12 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Тернопільській області від 12.04.2024 з конкретизацією причин відмови та роз`ясненням права на звернення до суду. Що слугувало підставою для зазначеного позову.

Ухвалою суду від 22.05.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 27.05.2024. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки позивач працював в органах державної податкової служби.

Зокрема ОСОБА_1 у період роботи, який він просить зарахувати до стажу державної служби з 01.04.1988 по 02.06.2015:

- 29.10.1992 присвоєно персональне звання: інспектор податкової служби I рангу;

- 24.09.1997 присвоєно персональне звання Радник податкової служби III рангу;

- 01.01.2014 присвоєно персональне звання: Радник податкової та митної справи III рангу.

Враховуючи зазначене, у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні правові підстави для зарахування періоду роботи позивача з 01.04.1988 по 02.06.2015 до стажу державної служби, оскільки даний період не є безперервним, та у зв`язку із тим, що у зазначений період позивачу були присвоєні персональні чи спеціальні звання. Отже, у позивача відсутній стаж на посадах які відносяться до відповідних категорій посад державної служби.

Щодо врахування довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 21.03.2024 № 191/5/19-00-10-31 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 21.03.2024 №190/5/19-00-10-31, виданих Головним управлінням Державної податкової служби у Тернопільській області.

Таким чином, довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 21.03.2024 № 191/5/19-00-10-31 та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 21.03.2024 №190/5/19-00-10-31, виданих Головним управлінням Державної податкової служби у Тернопільській області, не відповідають нормам, передбаченим Постановою №622 та не можуть бути враховані при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки у позивача відсутній стаж на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби та відсутні правові підстави для переведення його на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Представник відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 17.06.2024. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові.

Ухвалою суду від 17.07.2024 року ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 15.08.2024 року о 12:00 год.

Ухвалою суду від 15.08.2024 року відкладено розгляд справи на 25.09.2024 року о 12:00 год.

Представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, де він просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 27.03.2024 №12 про відмову ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити, здійснити нарахування та виплату з 21.03.2024 ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків складових заробітної плати, зазначених у довідках Головного управління Державної податкової служби в Тернопільській області від 21 березня 2024 року №1191/5/19-00-10-31 в сумі 6650,21 грн., №190/5/19-00-10-31 в сумі 12900,00 грн., зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 01.04.1988 по 31.03.2006, з 01.02.2008 по 02.06.2015 (станом на 01.05.2016), з урахуванням раніше виплачених сум.

Учасники справи подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому враховуючи положення статей 194, 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Особа позивача стверджується згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 від 08.08.2002 та досягнення ним віку 64 роки під час звернення із заявою до місцевого територіального органу ПФУ.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (надалі, Закон №1058-IV). що відповідачем не заперечується.

21.03.2024 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 27.03.2024 відмовлено позивачу у переведені на пенсію за віком відповідно до Закону №889-УПІ з тих підстав, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні та спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (надалі, Закон №3723-ХІІ), отже, не зараховано до державної служби період роботи з 01.04.1988 по 02.06.2015.

Позивач вважає, що відмова органу пенсійного фонду перевести його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ є протиправною, оскільки відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом (01.05.2016 року) мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу( із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Не погодившись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту прав та законних інтересів у сфері соціального забезпечення.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відмовляючи у призначенні пенсії державного службовця, відповідач повністю не зарахував до стажу державної служби роботу позивача в органах державної податкової служби у Чортківському районі Тернопільської області з 01.04.1988 по 02.06.2015.

Відповідно до ст.1 Закону Української РСР Про державну службу в Українській РСР від 04.12.1990 року №509-12 Державна податкова служба в Українській РСР створюється при Раді Міністрів Української РСР у складі Головної податкової інспекції Українській РСР і державних податкових інспекцій по областях, районах, містах і районах у містах.

Робота на посадах в місцевих органах державного управління міністерств і відомств УРСР включена до Переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, наведеного в додатку до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283.

Із 03.05.1994 року діяла Постанова Кабінету Міністрів України №283 Про порядок обчислення стажу державної служби. Обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцем надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток, відпусток та призначення пенсії. Цим порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ при встановленні категорій посад державних службовців зроблено посилання на інші прирівняні до них посади.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті з 16.12.1993 року визначав Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ.

Відповідно до статті 1 цього Закону державна податкова служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до ч.2 ст.9 зазначеного Закону, регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено Законом України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним Законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України від 04.12.1990 року №509-ХІІ Про державну податкову службу в Україні, а з 12.08.2012 року-Податковий Кодекс України.

Згідно ч.І ст.4 цього Закону, Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин 2,3 цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади.

Посадовою особою державної податкової служби за правилами ч.І ст.15 Закону України Про державну податкову службу в Україні, може бути особа, яка має вищу освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (ч.5,6 ст.15 цього Закону).

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, та які займали посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики) у період до 12.08.2012 року перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Із 12.08.2012 року пунктом 344.1 ст.344 Податкового кодексу України визначено, що період роботи посадових осіб контролюючих органів (в тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання), крім діючих у них підрозділів податкової міліції, зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Вказане також кореспондується із ч.18 ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ, згідно якої період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до Закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Законом України від 04.12.1990 року №509-ХІІ Про державну податкову службу в Україні, як і Податковим Кодексом України не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ, зокрема стаття 37, за правилами якої на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для жінок-не менше 20 років, для чоловіків-не менше 25 років, у тому числі стажу державної служби-не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців-незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд в постанові від 22 жовтня 2013 року по справі №21-340а13 зазначивши, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ.

Відповідно до ст.242 КАС України суд повинен врахувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 № 283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Так, записами трудової книжки б/н від 27.07.1976 та трудової книжки серія НОМЕР_2 від 09.04.1999 стверджується факт перебування позивача на посадах податкової служби (інспекція) з 01.04.1988 (п.7) - переведення на посаду старшого податкового ревізора - інспектора податкової інспекції , 29.10.1992 - присвоєння персонального звання інспектора податкової служби І рангу (п.13), 20.02.1995 - прийняття присяги державного службовця (п.14), 24.09.1997 - присвоєння персонального звання радник податкової служби III рангу (п.16), 31.03.2006 - звільнений у зв`язку з реорганізацією та скороченням чисельності працівників - п.1 ст.40 (п.23). Тобто з 01.04.1988 по 31.03.2006 позивач обіймав посади, що відносяться до державної служби.

В період з 03.05.2006 по 27.04.2007 позивач перебував на обліку Чортківського районного центру зайнятості і отримував допомогу з безробіття (пункти - 24 -29), що є наслідком перерви стажу державної служби.

В подальшому з 01.02.2008 по день звільнення 02.06.2015 позивач знову перебував на посадах державного службовця в органах податкової служби (пункти 30 -38).

Таким чином, спірний період державної служби ОСОБА_1 слід вважати з 01.04.1988 по 31.03.2006, з 01.02.2008 по 02.06.2015 (станом на 01.05.2016), за винятком перебування на обліку місцевого центру зайнятості.

Отже, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 27.03.2024 №12 про відмову в переведенні (переходу) ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший та перерахунку пенсії згідно поданої заяви від 21.03.2024 не відповідає зазначеним нормам, є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, щодо позовних вимог про «зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків складових заробітної плати, зазначених у довідках Головного управління Державної податкової служби в Тернопільській області від 21 березня 2024 року №1191/5/19-00-10-31 в сумі 6650,21 грн., №190/5/19-00-10-31 в сумі 12900,00 грн., зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 01.04.1988 по 31.03.2006, з 01.02.2008 по 02.06.2015 (станом на 01.05.2016), з урахуванням раніше виплачених сум, то суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження ГУ ПФУ у Тернопільській області та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з 21.03.2024 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 10.05.2024 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 27.03.2024 №12 про відмову ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 01.04.1988 по 31.03.2006, з 01.02.2008 по 02.06.2015 (станом на 01.05.2016).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення, нарахування і виплати пенсії за віком з 21.03.2024 року, прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять грн) 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження/місце проживання: площа Народна, 4,м. Ужгород,Закарпатська область,88001 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.