Справа № 620/8246/24
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року Чернігів Справа № 620/8246/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі також В/ч НОМЕР_1 , відповідач) з остаточними позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 від 10.04.2024 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 звільнити солдата ОСОБА_1 за наслідками розгляду рапорту від 10.04.2024, отриманого військовою частиною НОМЕР_1 19.04.2024, про звільнення із лав ЗСУ у запас через сімейні обставини на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами, як військовослужбовця на утриманні якого перебуває троє дітей віком до 18 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.04.2024, за допомогою засобів поштового зв`язку, звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби через сімейні обставини, посилаючись на підпункт «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, однак відповідь на рапорт, на час звернення до суду, не отримав. У зв`язку із вказаним вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду рапорту про звільнення та просить зобов`язати відповідача звільнити його зі служби.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 позову заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 06.08.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач надіслав відзив, в якому просить відмовити у задоволення позову за безпідставністю. При цьому зазначив, що за результатами розгляду рапорту позивача щодо звільнення, 14.06.2024 листом йому надана відповідь та повідомлено про необхідність повернутися у розташування військової частини, після чого командуванням буде прийнято відповідне рішення.

Позивач у відповіді на відзив наполягає на своїй позиції, викладеної у позові, та безпідставності відмови у його звільненні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 15.10.2023 № 297, позивача зараховано в розпорядження командира В/ч НОМЕР_1 з 15.10.2023.

10.04.2024, за допомогою засобів поштового зв`язку, позивач звернувся до відповідача -В/ч НОМЕР_2 з рапортом про звільнення з військової служби через сімейні обставини, посилаючись на підпункт «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Долучив копії таких документів: копії паспорту та коду рнокпп ОСОБА_1 , копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , копію паспорту дружини ОСОБА_2 , копію витягу з ЦНАП про місце проживання дружини ОСОБА_2 , копії свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), (а.с. 8).

Наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 20.04.2024 № 111, ОСОБА_1 призупинено військову службу з 19.04.2024, та призвано на військову службу до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також наказано не враховувати до чисельності Збройних Сил України з 19.01.2024.

На час звернення з позовною заявою, відповіді позивач не отримав.

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту про звільнення, позивач звернувся з позовом до суду.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.,

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII) .

Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

За змістом підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Підставою для звернення позивач вказує протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту про звільнення.

Відповідач до відзиву надав лист від 14.06.2024 (після подання позову), в якому повідомив позивача, що для розгляду даного питання потрібно повернутися до розташування військової частини, після чого командуванням буде прийнято відповідне рішення. Також надав наказ командира В/ч НОМЕР_1 від 20.04.2024 № 111, в якому зазначено, що ОСОБА_1 призупинено військову службу з 19.04.2024, та призвано на військову службу до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також наказано не враховувати до чисельності Збройних Сил України з 19.01.2024.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Відповідно до абзацу 2 пункту 127 Статуту солдат підпорядковується командирові відділення.

За приписами частини сьомої статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (надалі - Положення № 1153/2008) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно із пунктом 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до пункту 1.5 розділу І Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року №333, командири (керівники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, установ і організацій, кораблів і підрозділів і створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

За змістом пункту 11.1 розділу 11 Інструкції №333 накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153 (зі змінами), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.

При цьому, проекти наказів до подання їх на підпис командирам (керівникам) повинні бути перевірені (вичитані), звірені з документами персонального обліку військовослужбовців та завізовані на звороті останнього аркуша наказу безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою. Зразок звороту останнього аркуша наказу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції (пункт 12.10 Інструкції №333).

Після цього проекти наказів проходять правову експертизу в юридичній службі. Віза посадової особи юридичної служби проставляється на звороті кожного аркуша першого примірника наказу (пункт 12.11 Інструкції №333).

Згідно з пунктом 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Таким чином, розгляд рапорту військовослужбовця про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Відповідно до пункту 210 Положення № 1317 звільнення військовослужбовців строкової військової служби проводиться на підставах, визначених частиною другою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", командиром військової частини, який має право видавати накази по стройовій частині.

Положеннями абзацу другого статті 4 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 551-XIV, передбачено, зокрема, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; одержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями.

За змістом статті 14 Закон України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Отже, подання рапорту, зокрема про звільнення з військової служби, до свого безпосереднього начальника є складовою військової дисципліни, дотримання якої є обов`язком військовослужбовця. Лише у разі відмови щодо прийняття чи розгляду рапорту безпосереднім керівником, у військовослужбовця виникає право подати такий рапорт одразу старшому командиру із поясненням причин такої подачі.

Матеріалами справи підтверджується, що рапорт від 10.04.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (через сімейні обставини) позивач направив засобами поштового зв`язку командиру військової частини НОМЕР_1 ( а.с.10).

Отримавши зазначений рапорт, відповідач 14.06.2024 листом надав відповідь позивачу.

Порядок та строки розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби Законом № 2232-XII та Положенням № 1317 не передбачені.

Тому, з урахуванням приписів статті 6 КАС України суд зауважує щодо необхідності надання правової оцінки бездіяльності відповідача щодо розгляду рапорту позивача від 10.04.2024 про звільнення з військової служби із застосуванням Закону України "Про звернення громадян".

За змістом статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Відповідач не надав докази, які підтверджують дотримання вимог зазначеної норми Закону України "Про звернення громадян" під час розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби від 10.04.2024. Відтак відповідачем не доведена правомірність його поведінки щодо розгляду рапорта позивача від 10.04.2024 про звільнення з військової служби, що свідчить про протиправну бездіяльність.

Водночас зобов`язати відповідача повторно розглянути рапорт позивача від 10.04.2024 у даному випадку суд не вбачає, оскільки позивачу вже надана відповідь 14.06.2024. Однак дана відповідь надана позивачу після подання позову, не є предметом оскарження, тому, відповідно до частини четвертої статті 73 КАС України, суд до розгляду її не бере.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", суд враховує таке.

Так, відповідно до положень підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

У свою чергу відповідно до норм чинного законодавства України, прийняття рішення за рапортом про звільнення належить до повноважень суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе функцію державного органу та вирішувати по суті рапорт. Крім того, прийняттю рішення передує певна процедура, яка включає в себе, зокрема, прийняття та реєстрацію рапорту, доданих до нього документів; перевірку документів та відомостей необхідних для правильного розгляду рапорту.

Водночас, на час подання позову та розгляду справи, наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 20.04.2024 № 111, ОСОБА_1 призупинено військову службу з 19.04.2024, та призвано на військову службу до ІНФОРМАЦІЯ_4 , підстава: наказ командира В/ч НОМЕР_1 від 20.04.2024 № 27-рс, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження № 0000212 від 19.01.2024).

Вказані накази В/ч НОМЕР_1 від 20.04.2024 № 111 та від 20.04.2024 № 27-рс є чинними, відтак до вирішення позивачем питання щодо їх правомірності/протиправності неможливо розглянути вимоги позивача про його звільнення, оскільки в розумінні положень підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зі служби звільняються військовослужбовці, які проходять військову службу, що стосовно позивача спростовано відповідачем.

Відтак в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду рапорту позивача від 10.04.2024 у порядку та строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» та в іншій частині позову відмовити.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 605,60 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 10.04.2024 у порядку та строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп), сплачений відповідно до квитанції від 04.06.2024.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 01 жовтня 2024 року.

Суддя І.І. Соломко