Справа № 480/6455/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 р.Справа № 480/6455/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Кунець О.М.) від 06.08.2024 року по справі № 480/6455/24 за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправним та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просила:

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Давидка Ігора Ігоровича від 10.08.2021 про закінчення виконавчого провадження ВП № 65185544;

зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відновити виконавче провадження ВП 65185544.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 по справі № 480/6455/24 позовну заяву повернуто позивачу.

Позивач не погодилася з ухвалою суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідачі відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 26.07.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено семиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- заяви, в якій вказати ідентифікаційні коди відповідачів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- доказів сплати іншої частини судового збору, в даному випадку додаткова сума судового збору становить 11,20 грн.;

- доказів того, що ОСОБА_1 являється учасником виконавчого провадження № 65185544.

02.08.2024 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 11,20 грн. та копію заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 480/331/21, з якою ОСОБА_1 звернулася до суду 01.08.2024.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 по справі № 480/6455/24 позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що усуваючи недоліки позовної заяви, позивачем не було надано до суду заяви, в якій вказано ідентифікаційний код відповідачів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також не надано доказів того, що ОСОБА_1 являється учасником виконавчого провадження № 65185544. Також суд зазначив, що копія заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 480/331/21, з якою ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду 01.08.2024, не є доказом того, що вона є учасником виконавчого провадження № 65185544 та може звертатися до суду у порядку ст. 287 КАС України із позовною заявою щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження № 65185544 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 480/331/21 виданого Сумським окружним адміністративним судом 15.04.2021. Отже, усуваючи недоліки позовної заяви, позивачем, вимоги суду викладені в ухвалі від 26.07.2024, фактично залишились не виконаними.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України, зокрема визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 161 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

В позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як вказувалося вище, ухвалою суду першої інстанції від 26.07.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено семиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- заяви, в якій вказати ідентифікаційні коди відповідачів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- доказів сплати іншої частини судового збору, в даному випадку додаткова сума судового збору становить 11,20 грн.;

- доказів того, що ОСОБА_1 являється учасником виконавчого провадження № 65185544.

На виконання вимог цієї ухвали, 02.08.2024 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 11,20 грн. та копію заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 480/331/21, з якою ОСОБА_1 звернулася до суду 01.08.2024.,

Колегія суддів зазначає, що залишаючи без руху позовну заяву в частині не надання позивачем доказів того, що ОСОБА_1 являється учасником виконавчого провадження № 65185544, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Також суд послався на приписи ч. 4 ст. 161 КАС України, згідно яких позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Надаючи оцінку цим висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує, що за змістом позовної заяви позивачем зазначено зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також до позовної заяви були долучені документи та інші докази, що додаються до заяви. В позовній заяві також зазначається про те, що такий доказ, як копія або оригінал постанови про закінчення виконавчого провадження № 65185544 не може бути наданий, оскільки ОСОБА_1 не є учасником виконавчого провадження, тобто формально, позивачем було дотримано вимоги п. п. 5, 8, 9 ч. 5 ст. 160 та ч. 4 ст. 161 КАС України.

В той же час, висновок про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції зробив фактично з посиланням на приписи ст. 287 КАС України, в якій, за виключенням питання обчислення строків звернення до суду у цій категорії справ, не міститься конкретних вимог щодо форми та змісту позовної заяви, окрім тих, які визначені в ст. ст. 160, 161 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу приписів ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Також, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з наведених вище норм Конституції України, приписів КАС України, а також, практики ЄСПЛ, суд дійшов до висновку, що в межах цих правовідносин повернення позовної заяви фактично унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи, оскільки кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування. При цьому, відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові, але оцінка таким обставинам може бути надана судом лише під час розгляду справи по суті, а тому повернення позовної заяви з посиланням на те, що позивач не є учасником виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції вважає помилковим.

Що стосується посилання суду першої інстанції на те, що в заяві про усунення недоліків позовної заяви позивач не зазначила ідентифікаційні коди відповідачів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, колегія суддів зазначає, що такий недолік позовної заяви є неістотним та може бути усунутий в процесі підготовки справи до судового розгляду та не впливає на вирішення спірних правовідносин.

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви є помилковим.

Згідно зі статтею 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 року по справі № 480/6455/24 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки це питання, в силу приписів ст. 139 КАС України, вирішується судом за наслідками вирішення справи по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 по справі № 480/6455/24 скасувати.

Справу № 480/6455/24 за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправним та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко