Справа № 160/24578/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/24578/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 ( суддя першої інстанції Юхно І.В.) в адміністративній справі №160/24578/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, поданий представником позивача адвокатом Кадук Вікторією Вікторівною, у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом № 39501-30840/Р-01/8-0400/23 від 17 серпня 2023 року, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу для обчислення пенсії за віком періоду роботи з 07.02.2005 по 12.04.2023 у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення та щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.09.1993 по 03.07.1998;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: з 28.03.2023 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення пенсії за віком період роботи з 07.02.2005 по 12.04.2023 у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- з 28.03.2023 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи 01.09.1993 по 03.07.1998;

- з 28.03.2023 перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення період роботи з 07.02.2005 по 12.04.2023, до страхового стажу період роботи з 01.09.1993 по 03.07.1998, та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням відповідача №20 від 05 червня 2023 року (допризначення, додаткові док-ти (абз. 3, п. 1.7 Порядку 22-1) з переглядом ЗП) позивачу перераховано пенсію за віком з 28 березня 2023 року (наступного дня після, досягнення пенсійного віку) розмір пенсії за віком склав 5941,20 грн., при цьому страховий стаж склав 33 роки 00 місяців 5 днів. Однак, з виписки про періоди страхового стажу, доданої до рішенням № 20 від 05.06.2023, вбачається, що при обчисленні пенсії за віком період роботи з 07.02.2005 по 31.03.2023 в КП Криворізький протитуберкульозний диспансер ДОР, як працівника охорони здоров`я в інфекційних відділеннях, зарахований у одинарному розмірі, замість подвійного, що є порушенням вимог ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення. Окрім того, з виписки про періоди страхового стажу вбачається, що до страхового стансу не зараховано період з 01.09.1993 по 03.07.1998, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , що стало підставою для звернення до суду з означеним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.

У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судом встановлені наступні обставини справи.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданий 05.06.2003 Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області.

17.04.2023 позивач звернулася до відділу обслуговування громадян №17 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській із заявою про призначення пенсії за віком, на підставі якої позивачеві з 28.03.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Криворізького північного об`єднаного управління ПФУ від 05.06.2023 №20 ОСОБА_1 перераховано пенсію з 28.03.2024 (вид перерахунку: Допризначення, додатк.док-ти (абз.3, п.1.7 Порядку №22-1) (з переглядом ЗП). Згідно з вказаним рішенням страховий стаж позивача становить 33 роки 0 місяців 5 днів.

Позивач через свого представника звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою від 19.07.2023, у якій просила:

зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1993 по 03.07.1998;

зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення період роботи ОСОБА_1 з 07.02.2005 по 12.04.2023 на посадах фельдшера-лаборанта лабораторії, фельдшера-лаборанта клініко-діагностичиої лабораторії, лаборанта (медицина) клініко-діагностичної лабораторії №2 в КП Криворізький протитуберкульозний диспансер ДОР згідно довідки № 372 від 12.04.2023;

з 28.03.2023 року перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України Про пенсійне забезпечення періоду роботи з 07.02.2005 по 31.03.2023 на посадах фельдшера-лаборанта лабораторії, фельдшера-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії, лаборанта (медицина) клініко-діагностичної лабораторії №2 в КП Криворізький протитуберкульозний диспансер ДОР згідно довідки № 372 від 12.04.2023 та із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 01.09.1993 по 03.07.1998.

Листом відділу контролю за правильністю призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 17.08.2023 №39501-30840/Р-01/8-0400/23 повідомлено заявнику, що згідно особистої заяви від 17.04.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) з 28.03.2023. Відповідно до статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсій до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на змовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Статтею 60 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що робота, зокрема, у інфекційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Після набрання чинності Законом № 1058, тобто з 1 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію. Враховуючи вищевикладене період роботи ОСОБА_1 з 07.02.2005 по 31.03.2023 в КЗ Криворізький протитуберкульозний диспансер зараховано до загального страхового стажу в одинарному розмірі. До загального страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 заявниці не зараховано період роботи з 01.09.1993 по 03.07.1998, суд ув`язку із виправленням дати наказу про звільнення, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58. Пенсія обчислена із страхового стажу, який за документами пенсійної справи зарахований по 31.03.2023, становить 33 роки 0 місяців 5 днів, де індивідуальний коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини одного року страхового стажу 1 % складає 0,33000.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу для обчислення пенсії за віком періоду роботи з 07.02.2005 по 12.04.2023 у подвійному розмірі та щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.09.1993 по 03.07.1998, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Стосовно доводів відповідача щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.09.1993 по 03.07.1998 з посиланням на виправлення дати наказу про звільнення у трудовій книжці.

Згідно статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Цій нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58), записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

За п.2.4 цієї Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно ст.1 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За ч.ч. 1, 2 ст.24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не зарахувало до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.09.1993 по 03.07.1998 з посиланням на виправлення дати наказу про звільнення у трудовій книжці.

Згідно п. 1.1. Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню

Відповідно Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні тбо переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За п. 2.6 пункту 2 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а такі про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний над працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд враховує, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Крім того, за правовими висновками в постановах Верховного Суду від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17 на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо трудової діяльності позивача.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 свідчить про те, що ОСОБА_1 з 01.09.1993 по 03.07.1998 працювала на посаді медсестри фізіотерапевтичного відділення в санаторії профілакторії Червоний маяк.

Суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не доведено та не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності трудової книжки позивача, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначені обставини щодо виправлення дати наказу про звільнення у трудовій книжці, не можуть поза розумним сумнівом, позбавити позивача її набутого трудового стажу та конституційного права на соціальний захист.

Крім того, записи №6-7 про період роботи позивача з 01.09.1993 по 03.07.1998 на посаді медсестри фізіотерапевтичного відділення в санаторій профілакторії Червоний маяк в трудовій книжці НОМЕР_3 зроблено чітко, зрозуміло, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим виправлення у трудовій книжці дати наказу про звільнення не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до стажу.

Стосовно доводів відповідача щодо зарахування до страхового стажу для обчислення пенсії за віком періоду роботи з 07.02.2005 по 12.04.2023 у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Положеннями статті 60 Закону №1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики від 02.08.2002 №03-2/1751-02-4 вказано, що відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях лікувальних закладів зараховується в стаж роботи в подвійному розмірі. З метою подальшого вдосконалення та розвитку патологоанатомічної служби її Україні наказом Міністерства охорони здоров`я від 12.05.1992 №81 "Про розвиток та удосконалення патологоанатомічної служби в Україні" організовані патологоанатомічні бюро, які є закладами охорони здоров`я, із збереженням функціональних повноважень патологоанатомічних відділень. У зв`язку з викладеним, час роботи у патологоанатомічних відділеннях (бюро), відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмір".

Нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України №1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відтак Закон України №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону України №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону України №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.

Положення статті 24 Закону України №1058-IV також не скасовують та не зупиняють дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 24 Закону №1058-IV та статті 60 Закону №1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 у справі №689/872/17 та від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, які, у силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахуванням.

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_4 встановлено, що ОСОБА_1 , зокрема, працювала:

- Обласний комунальний заклад Криворізький протитуберкльозний диспансер №2:

- 07.02.2005 прийнята на роботу фельдшером лаборантом лабораторії (наказ №12к від 03.02.2005);

- 03.02.2012 - обласний комунальний заклад Криворізький протитуберкльозний диспансер №2 перейменовано в комунальний заклад Криворізький протитуберкльозний диспансер №2 Дніпропетровської обласної ради (рішення Дніпропетровської облради від 03.08.2012 №249-11/VІ);

- 02.08.2017 запис пропущено: згідно рішення Дніпропетровської обласної ради від 29-3/VІ від 03.12.2010 та змінами у штатному розписі назва лабораторія змінено на клініко-діагностична лабораторія (наказ від 03.02.2011 №102);

- 08.01.2019 згідно рішення Дніпропетровської обласної ради №342-13/VІІ від 22.06.2018 комунальний заклад Криворізький протитуберкульозний диспансер №2 Дніпропетровської обласної ради реорганізовано шляхом перетворення в комунальне підприємство Криворізький протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської обласної ради (наказ від 08.01.2019 №1);

- 01.09.2021 назву відділення змінено на клініко-діагностична лабораторія №2 (наказ №228 від 25.08.2021);

- 01.09.2021 назву посади змінено на лаборант (медицина) (наказ №228 від 25.08.2021).

Згідно з довідкою Комунального підприємства Криворізький протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської обласної ради від 12.04.2023 №372, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала повний робочий день у обласному комунальному закладі Криворізький протитуберкульозний диспансері №2, комунальному закладі Криворізький протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської обласної ради, працює у комунальному підприємстві Криворізький протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської обласної ради:

з 07 лютого 2005 року (наказ від 03.02.2005р. №11-к) по 02 лютого 2011 року працювала на посаді фельдшера-лаборанта лабораторії;

з 03 лютого 2011 року (наказ від 03.02.2011р. №102) по 31 серпня 2021 працювала на посаді фельдшера-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії;

з 01 вересня 2021 року (наказ від 25.08.2021р. №228) по теперішній час (станом на 12.04.2023р.) працює на посаді лаборанта (медицина) клініко-діагностичної лабораторії №2.

Додаткові відомості: у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного та шестирічного віку, в учбовій відпустці не перебувала. У відпустці без збереження заробітної плати перебувала з 14.04.2020р. по 18.04.2020р. (наказ від 13.04.2020р. №98-к); з 02.05.2020р. по 11.05.2020р., 12.05.2020р:, 13.05.2020р., 16.05.2020р. (наказ від 29.04.2020р. №106-к); 23.05.2020р,-30.05.2020р. (наказ від 21.05.2020р. №129/1-к). У простої перебувала з 16.06.2022р. (наказ від 08.06.2022р. №293-ОД) по 01.01.2023р. (наказ від 12.12.2022р. №536).

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що протягом спірного періоду позивачка працювала у інфекційних закладах охорони здоров`я, що дає право на зарахування стажу роботи у цьому закладі у подвійному розмірі.

Аналогічні висновки були викладені Верховним судом у постанові від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22, а також Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 28.06.2023 у справі № 240/30753/22.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом № 39501-30840/Р-01/8-0400/23 від 17 серпня 2023 року щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу для обчислення пенсії за віком періоду роботи з 07.02.2005 по 12.04.2023 у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення та щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.09.1993 по 03.07.1998, ґрунтується на хибному розумінні відповідачем положень чинного законодавства

З урахуванням наведено вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, та не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 в адміністративній справі №160/24578/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 30 вересня 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова