Справа № 126/358/24
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 126/358/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Рудь О.Г.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

03 жовтня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Надольна М.С.,

позивача - Балана А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Вінницькій області, інспектора взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Шемчук Інни Миколаївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Вінницькій області, інспектора взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Шемчук Інни Миколаївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Посилався на те, що 29.01.2024 посадовою (службовою) особою відповідача - інспектором взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Шемчук І.М., винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП України за перевищення швидкості в населеному пункті, що позначений дорожнім знаком 5.45, а також не надав для перевірки відповідні документи - посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що посадовою особою порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та просив їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з урахуванням наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.01.2024 посадовою (службовою) особою відповідача - інспектором взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч 1 ст.126 КУпАП України серії БАВ № 200413, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що 29.01.2024 року на А/Д М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине» 347 км в населеному пункті с. Якушинці Вінницької області інспектором роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2 було зупинено автомобіль VOLKSWAGEN CADDY д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 79 км/год., чим перевищив дозволену швидкість в населеному пункті на 29 км/год. Під час спілкування з працівниками поліції водій відмовився пред`явити на вимогу поліцейського посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4 а) ПДР України. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч.2 ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч.1 ст.126 КУпАП.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з положеннями п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Положеннями пункту 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Правилами дорожнього руху України (далі - ПДР України) визначається порядок дорожнього руху на всій території України, за порушення якого особи несуть відповідальність передбачену законодавством.

Відповідно до підпункту а п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно з матеріалами справи на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано відеозаписи з нагрудної камери працівника патрульної поліції, які досліджено в судовому засіданні судом апеляційної інстанції, за участю позивача. Так, встановлено, що позивача притягнуто до відповідальності за те, що він 29.01.2024, на вимогу інспектора поліції, не надав посвідчення водія, що є порушенням пп.а п.2.4 ПДР України.

Таким чином факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджується відеозаписом боді камери інспектора №467730, що вказано в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Суд зазначає, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Отже, матеріалами справи підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме непред`явлення на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги позивача, що поліцейський не надав йому можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, чим порушив ст.268 КУпАП, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.276 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративний правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

При цьому можливість реалізації особою своїх прав на користування юридичною допомогою адвоката, участь у розгляді справи, надання пояснень та подання доказів на спростування наявності складу правопорушення передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Зважаючи на вищенаведене та особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, доводи про те, що інспектор поліції порушив ст.268 КУпАП, є необґрунтованими.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо порушення працівником поліції ст.ст. 10-15 Закону України Закону України «Про захист персональних даних», колегія суддів зазначає наступне.

Повноваження поліції щодо інформаційно-аналітичної діяльності врегульовані статтями 25-27, 40 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому як свідчить зміст апеляційної скарги, позивач не конкретизує, які дії працівників поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення становлять порушення його права на захист персональних даних, тому суд дані пояснення не враховує, як підставу скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, враховуючи доводи апеляційної скарги про порушення роботи приладу TruCam, колегія суддів враховує обставини, що відповідно до оскарженої постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову пред`явити для перевірки документи, що посвідчують особу водія, а не за порушення водієм правил вибору швидкісного режиму, тому дані доводи не свідчать про відсутність складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Матеріалами справи також підтверджується, що приладом TruCam встановлено перевищення позивачем швидкості в межах населеного пункту на 29 км/год, що стало підставою для зупинки транспортного засобу.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №200413 від 29.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП, є законною та не підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.