Справа № 500/5573/24
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/5573/24

03 жовтня 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи 17.04.1990 по 30.11.1997 повністю;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 17.04.1990 по 30.11.1997 повністю та перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 з 05.04.2024.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем при призначенні з 05.04.2024 позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в порушення вимог пенсійного законодавства, протиправно не зараховано до страхового стажу повністю період роботи з 17.04.1990 по 30.11.1997, оскільки записи в трудовій книжці є лише про прийняття на роботу, а про звільнення відсутні.

З такими діями відповідача позивач не погоджується, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 16.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

27.09.2024 від відповідача поступив до суду відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

В заперечення вказує, що на звернення позивача згідно Закону України "Про звернення громадян" щодо перерахунку пенсії, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 05.09.2024 за №7190-7199/Г-02/8-1900/24 позивачу направлено відповідь щодо не врахування періодів роботи в Редакції міської газети "Тернопіль вечірній" з 17.04.1990, з 17.03.1994 та з 01.04.1994 по 30.11.1997. Звертає увагу що, зазначені періоди частково враховані до страхового стажу на підставі свідоцтв про народження дітей, а саме період з 30.01.1991 по 29.01.1994 та період з 28.05.1995 по 30.11.1997 як догляд за дітьми до досягнення трирічного віку.

З 05.04.2024 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З посиланням на норми чинного законодавства зазначає, що при призначенні пенсії до страхового стажу позивачу не враховано період роботи в Редакції міської газети "Тернопіль вечірній" з 17.04.1990, з 17.03.1994 та з 01.04.1994 по 30.11.1997, оскільки відсутні записи про звільнення з роботи, а відразу про зарахування, та на даний час у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу вказаних вище періодів роботи.

З огляду на зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивача на соціальне забезпечення при відмові у перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до приписів статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши 60-річного віку, 20.05.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надавши необхідні документи, що підтверджується розпискою-повідомленням від 20.05.2024 за №5287.

З 05.04.2024 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу наступні періоди:

- з 03.07.1981 по 31.12.1981;

- з 01.01.1982 по 20.11.1982;

- з 01.09.1983 по 25.06.1988;

- з 26.08.1988 по 07.04.1990;

- з 30.01.1991 по 29.01.1994;

- з 28.05.1995 по 30.11.1997;

- з 01.12.1997 по 31.12.1998;

- з 01.01.1999 по 31.12.2003;

- з 01.01.2004 по 28.02.2006;

- з 01.03.2006 по 31.03.2006;

- з 01.04.2006 по 12.02.2010;

- з 01.03.2010 по 04.05.2011;

- з 06.06.2011 по 30.09.2015;

- з 01.11.2015 по 31.03.2016;

- з 04.04.2016 по 31.03.2024.

Згідно Форми РС-право страховий стаж з урахуванням перетину періодів позивача склав 38 років 9 місяців 25 днів.

28.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою стосовно зарахування всіх періодів роботи до страхового стажу відповідно записів трудової книжки.

Листом-відповіддю від 05.09.2024 №7190-7199/Г-02/8-1900/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило, що при обчисленні страхового стажу позивачу не враховано період роботи в Редакції міської газети "Тернопіль вечірній" з 17.04.1990, з 17.03.1994 та з 01.04.1994 по 30.11.1997, оскільки відсутні записи про звільнення з роботи, а відразу про зарахування. Однак, зазначені періоди частково враховані до страхового стажу на підставі свідоцтв про народження дітей.

Як видно з копії трудової книжки колгоспника №575 від 10.08.1981 ОСОБА_2 за спірний період працювала на посадах:

запис №8 - 17.04.1990 прийнята за переведенням на посаду кореспондента газети "Тернопіль вечірній" (наказ №12 від 17.04.1990);

запис №9 - 17.03.1994 призначена на посаду оглядача редакції газети "Тернопіль вечірній" (наказ №12"а" від 17.03.1994);

запис №10 - 01.04.1994 призначена на посаду редактора відділу газети "Тернопіль вечірній" (наказ №15 від 01.04.1994);

запис №11 - 30.11.1997 звільнена з посади редактора відділу газети "Тернопіль вечірній" у зв`язку з реорганізацією і переходом редакції у структуру ОПТВПК "Збруч" (наказ №47 від 30.11.1997).

При цьому частково враховані до страхового стажу на підставі свідоцтв про народження дітей періоди з 30.01.1991 по 29.01.1994 та з 28.05.1995 по 30.11.1997 як догляд за дітьми до досягнення трирічного віку.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернулася до суду за захистом своїх пенсійних прав.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи, серед іншого, також зараховується: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків, д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку;

Отже, законодавець, крім роботи, виконуваної на підставі трудового договору на підприємствах, передбачив можливість зарахування до страхового стажу періоду навчання, час догляду за дітьми до досягнення трирічного віку, період одержання допомоги по безробіттю і визначив для цього певні умови та порядок.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 11 цього ж Порядку час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку.

Положеннями частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У спірному випадку відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період роботи в Редакції міської газети "Тернопіль вечірній" з 17.04.1990, з 17.03.1994 та з 01.04.1994 по 30.11.1997, оскільки відсутні записи про звільнення з роботи, а відразу про зарахування.

Судом встановлено, що записами трудової книжки ОСОБА_1 підтверджено спірний період з 17.04.1990 по 30.11.1997, про що описано вище.

При цьому кожен з записів засвідчений підписами уповноважених осіб та скріплений печаткою Редакції міської газети "Тернопіль вечірній".

Однак при обчисленні страхового стажу позивачу не враховано період роботи в Редакції міської газети "Тернопіль вечірній" з 17.04.1990, з 17.03.1994 та з 01.04.1994 по 30.11.1997.

Стосовно підстав відмови, вказаних у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 05.09.2024 №7190-7199/Г-02/8-1900/24, то вони стосуються недоліків у записах трудової книжки, а саме відсутні записи про звільнення з роботи, а відразу про зарахування. Проте, ознайомившись із записами трудової книжки за спірний період з 17.04.1990 по 30.11.1997, суд вище вказав, що вони містять належне посилання на розпорядчий документ, на підставі якого вони вчинені (є дата та номер наказу) та стосуються призначення на іншу посаду.

Вирішуючи питання чи підлягає спірний період трудової діяльності ОСОБА_1 до страхового стажу суд враховує, що порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (1981 рік), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР, відповідно до пункту 1.1 глави 1 якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1 глави 2 Інструкції №162).

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень чи заміни імені і по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта чи свідоцтва про народження (пункт 2.10 глави 2 Інструкції №162).

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 глави 2 Інструкції №162).

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки позивача) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови трудові книжки робітників та службовців при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 цієї постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

У період внесення записів про роботу позивача у спірний період після 1993, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).

З положень пункту 2.4. Інструкції №58 вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Згідно з пунктом 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань, зокрема, перерахунку пенсії по віку.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення (перерахунку) пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

При цьому, при вирішенні цієї справи суд враховує те, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Разом з тим, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Зазначена норма свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

За висновком Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 у справі №754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

З огляду на наведене, відсутність у трудовій книжці позивача записів про звільнення при призначенні її на іншу посаду, не може бути підставою для неврахування відповідних періодів трудової діяльності при обчисленні стажу роботи (до впровадження персоніфікованого обліку), оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів в установі та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації установи, не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, аргументи відповідача про наявність недоліків у заповненні трудової книжки ОСОБА_1 як підставу для незарахування згідно із записами цієї трудової книжки до її страхового стажу періоду трудової діяльності з 17.04.1990 по 30.11.1997 повністю, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Отже, спірний період роботи позивача з 17.04.1990 по 30.11.1997 в Редакції міської газети "Тернопіль вечірній" за виключенням вже зарахованого з 30.01.1991 по 29.01.1994, та з 28 05.1995 по 30.11.1997 як період догляду за дитиною до досягнення 3 років (враховуючи, що стаж обчислюється в одинарному розмірі) підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Таким чином не зарахованими залишилися періоди з 17.04.1990 по 29.01.1991 та з 30.01.1994 по 27.05.1995.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до положень частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1211,20 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 13.09.2024.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування трудової діяльності ОСОБА_1 з 17.04.1990 по 30.11.1997 повністю до страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 17.04.1990 по 30.11.1997 в Редакції міської газети "Тернопіль вечірній" за виключенням вже зарахованих періодів з 30.01.1991 по 29.01.1994 та з 28.05.1995 по 30.11.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 з 05.04.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 03 жовтня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.