Справа № 337/2105/24
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/337/20/2024
Справа № 337/2105/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерука І.Г.

з участю секретаря Нетяги М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною, скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зінченко М.В. по системі «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про оскарження постанови у с праві про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 24.04.2024 року адміністративний залишено без руху для усунення недоліків.

03.05.2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Зінченко М.В. по системі «Електронний суд» надійшла позовна заява (уточнена) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Узагальненими доводами підстав для звернення до суду позивачем вказано, що 26.07.2024 співробітниками УПП в Запорізькій області ДПП було складено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1531240 стосовно Позивача за ч. 1 ст.126 КУпАП. Зі змісту обставин вбачається, що 26.02.2024 року о 23 год. 14 хв. в м. Запоріжжі, Хортицький район, вул. Світла, 12, керував транспортним засобом - Toyota Avalon, державний номер НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування т/з, чим порушив п.п. 2.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 126 КУпАП. Застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Позивач вважає, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1531240 від 26.02.2024 року є незаконною, оскільки співробітниками патрульної поліції не були дотримані положення законодавства України щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення, не пред`явлено належних доказів, які б свідчили про вчинення Позивачем правопорушення, не досліджувалися та не надавалися для ознайомлення докази, які б підтверджували факт скоєння ним правопорушення, внаслідок чого вказана постанова підлягає скасуванню, так як розгляд справи відбувався з грубим порушенням вимог актів законодавства України, що регулює дорожній рух, встановлює поведінку та правила учасників дорожнього руху, а також підстави, умови та порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності, оскільки інспектором було складено завідомо незаконну постанову, на підставі якої притягнув позивача до адміністративної відповідальності за відсутності самої події адміністративного правопорушення, відсутності жодних доказів, які б могли підтвердити вину Позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, що потягло за собою прийняття незаконної та необґрунтованої постанови.

Позивач зазначає, що співробітник патрульної поліції не проінформував його про конкретну причину вимоги на пред`явлення ним посвідчення водія та інших документів, оскільки Позивач не вчиняв та не мав наміру вчиняти правопорушення, і інших підстав для перевірки документів у інспектора не було. Будь-яких доказів факту порушення Позивачем ПДР України відповідачем не було надано.

Крім того, поліцейський розглянувши справу біля транспортного засобу не дав можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. у повному обсязі, а також проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, що унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Разом з тим поліцейський склав відносно Позивача постанову, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, та не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, внаслідок чого поліцейським були грубо порушені вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Позивач вважає, що Відповідач порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а винесена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало не пред`явлення Позивачем працівнику поліції на його законну вимогу посвідчення водія, чим порушено п. 2.1 «а» ПДР України, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявностіподії адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Одним із поліцейських повідомлялось Позивачу про те що транспортний засіб під його керуванням було зупинено з причини наявності інформації про вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме перебування у стані алкогольного сп`яніння за повідомленням свідків. Проте, будь-яких доказів на підтвердження зазначеного Позивачу Відповідачем не було надано. Відтак, Позивач вважає, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . А відтак, є підстави вважати, що екіпаж патрульної поліції не отримав у встановленому законом порядку будь-яку інформацію щодо причетності водія транспортного засобу до скоєння адміністративного правопорушення. Позивач резюмує на тому, що будь-які підстави для зупинки транспортного засобу Toyota Avalon ДНЗ НОМЕР_1 у працівників поліції були відсутні.

ОСОБА_1 не визнає свою вину у зазначеному адміністративному правопорушенні за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Патрульною поліцією, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, які узгоджуються із стандартом «поза розумним сумнівом» щодо наявності підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для законної зупинки транспортного засобу під його керуванням та вимагання працівником поліції пред`явлення документів, а відтак не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія серії ЕНА №1531240 від 26.02.2024, на підставі якої притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року, визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом та поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження по справі, та ухвалено про розгляд адміністративного позову за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику сторін).

Ухвалами суду від 06.05.2024 року, 21.08.2024 року судом витребувано від УПП в Запорізькій області належним чином засвідчену копію Постанови ЕНА № 1531240 від 26.02.2024 року, винесеної УПП в Запорізькій області ДПП відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП за порушення пункту 2.1 ПДР.

17.05.2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов у якому, окрім іншого, вказано, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. 26.02.2024 р. під час несення служби у Запорізькій області, Інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не викопав вимоги ПДР України.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі - якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись Закону України «Про Національну поліцію», була наголошена причина звернення, а саме те що водій порушив вимоги ПДР України.

Оскільки згідно ч. 1 п.2. ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» - були підстави для перевірки документів особи, а саме: Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках - якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п.2.4. а Правил дорожнього руху України в якому наголошується наступне: "На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1, а саме: а)посвідчення водія па право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; г) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно - правової від власників наземних транспортних засобів.

Під час несення служби, інспектором управління патрульної поліції було зупинено транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 який під час спілкування та перевірки документів, зазначених в п. 2.1 ПДР України, не мав при собі (не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а, 2.4.а ПДР України.

В наступному, в ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України, статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач клопотань не заявляв, що підтверджується відеозаписом доданим до матеріалів справи Наданий до суду диск з відеозаписом який є беззаперечним доказом вчинення Позивачем інкримінованого йому правопорушення спростовує усі доводи Позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

Просить в задоволенні позовних вимог Позивачу відмовити в повному обсязі, та проводити розгляд справи без участі представника.

До відзиву представником відповідача надано диск з відеозаписом подій від 26.02.2024 року.

Ухвалою суду від 21.08.2024 року розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною скасування постанови про адміністративне правопорушення, постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30.08.2024 року до суду від представника відповідача по системі «Електронний суд» надійшла заява про виконання ухвали суду та надано в електронному вигляді Постанову ЕНА № 1531240 від 26.02.2024 року.

Представником позивача до суду було надано клопотання про розгляд справи без його участі і участі позивача за наявними матеріалами.

Представник відповідача у відзиві просить проводити розгляд справи без участі представника.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України , оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, та обставини якими обґрунтовуються позиції учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Судом встановлено, що поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Запорізькій області Гайнатулліним Д.А. постановою серії ЕНА № 1531240 від 26.02.2024 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу в розмірі 425 грн.

У постанові вказано, що ОСОБА_1 26.02.2024 року о 22 год. 59 хв. в м. Запоріжжі, вул. Світла 12, керував транспортним засобом Toyota Avalon, державний номер НОМЕР_1 при цьому не мав при собі (не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані) посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 ПДР України.

Постанова містить посилання на додаток Бк 471853.

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як, зокрема, про порушення безпеки дорожнього руху (ч. 1 ст. 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається, в тому числі, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Тож, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, співробітник поліції діяв в межах наданих повноважень та відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, або не пред`явила електронне посвідчення водія.

Узагальненими доводами позову позивач вказує, на її думку, на протиправність винесеної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, з огляду на те, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під його керуванням, та співробітниками патрульної поліції не були дотримані положення законодавства України щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення.

Правомірність та обґрунтованість постанови серії ЕНА № 1531240 від 26.02.2024 року є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

А саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона містить посилання на Бк 471853.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КпАП України, відповідачем надано диск з відеозаписом, який містить інформацію щодо руху транспортного засобу позивача, пояснення поліцейським причин зупинки, пред`явлення поліцейським документів, та процедуру відмови водія від надання відповідного посвідчення водія.

Записи на диску містять як записи із бодікамери Бк 471853 так яз інших камер співробітників поліції і відеореєстратора встановленого в автомобілі патрульної поліції, яким було зафіксовано рух транспортного засобу позивача.

Підстав для визнання відеозаписів неналежними доказами суд не вбачає. Відеозапис є належним та допустимим доказом, і у відповідності до ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Стосовно посилань позивача тверджень позивача, що автомобіль було зупинено безпідставно та без дотримання положень статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив ПДР; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває у розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріпленого вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований і іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну території України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29 грудня 2021 року затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Відповідно до пункту 10 вказаного Порядку уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм ПДР; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.1 «г» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1 ст.126 КУпАП).

Отже відповідно до наведених положень правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи (пункт 2.4 ПДР України).

При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

З огляду на викладене суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності у інспектора поліції права вимагати пред`явлення водієм відповідних документів для перевірки.

Суд вважає, що доводи позивача про безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності та про порушення його прав відповідачем при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі спростовується належними та допустимими доказами.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не наведено обґрунтованих підстав, за яких постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Таким чином, зважаючи на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП підтверджено належними та допустимими доказами, а тому оскаржувана постанова є правомірною та обґрунтованою.

За таких обставин, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд враховує й те, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 205, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №1531240 від 26.02.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: І.Г. Кучерук