Справа № 240/25997/22
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/25997/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шимонович Р.М.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

02 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року (ухвалене в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач своїми правами, передбаченими ст.ст. 300, 304 КАС України, не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08 липня 2024 року, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 29.07.2022 позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із запитом на інформацію "29.07.22 МВС запит скарга 14.02.22", в якому на підставі і в порядку, встановленому Законом України "Про доступ до публічної інформації" просив надати:

- інформацію про результати розгляду скарги від 14.02.22, направленої на електронну адресу Міністерства внутрішніх справ України ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копію доказів, що свідчать про надсилання (вручення) відповіді на скаргу від 14.02.22, направленої на електронну адресу Міністерства внутрішніх справ України ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та адресу заявника;

- відомості про осіб, які розглядали скаргу від 14.02.22, направленої на електронну адресу Міністерства внутрішніх справ України ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Однак, жодної відповіді на вказане звернення, у встановлений Законом строк, відповідачем не надано.

Вважаючи, що відповідач протиправно не розглянув запит на інформацію та не надав запитуваної інформації, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюється Законом України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР від 02.10.1996 (далі - Закон № 393/96-ВР)

Відповідно до ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з ч. 6 ст. 5 Закону № 393/96-ВР письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Частиною 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР встановлено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Приписами частини 1 статті 14 Закону № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Статтею 12 Закону № 393/96-ВР визначено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Як вже зазначалося, 29.07.2022 позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із запитом на інформацію "29.07.22 МВС запит скарга 14.02.22", в якому на підставі і в порядку, встановленому Законом України "Про доступ до публічної інформації" просив надати:

- інформацію про результати розгляду скарги від 14.02.22, направленої на електронну адресу Міністерства внутрішніх справ України ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.;

- копію доказів, що свідчать про надсилання (вручення) відповіді на скаргу від 14.02.22, направленої на електронну адресу Міністерства внутрішніх справ України ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та адресу заявника;

- відомості про осіб, які розглядали скаргу від 14.02.22, направленої на електронну адресу Міністерства внутрішніх справ України ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Однак, жодної відповіді на вказане звернення, у встановлений Законом строк, відповідачем не надано.

Як зазначає апелянт, у листі від 08.08.2022 №21969/19/16-2022 зазначено наступну інформацію:

«18.02.2022 було направлено запит структурним підрозділам апарату МВС щодо підтвердження використання в службовій діяльності зазначеної в запиті електронної поштової адреси mvsinfoiwjnvsinjo.gov.ua. За отриманою інформацією вказана електронна адреса востаннє використовувалася 14 квітня 2016 року та з того часу не використовуються в Міністерстві внутрішніх справ України. Зважаючи на викладене було направлено заявку до адміністратора домену gov. uа про видалення доменного імені mvsinfo.gov.ua. Станом на теперішній час запис видалено. Також зазначаємо, що скринька UyzM(a)J.ua можливо була створена не визначеною приватною особою тому інформація щодо її користувача відсутня. За необхідності пропонуємо звернутись до власника вказаного ресурсу. Звертаємо увагу, що офіційні електронні поштові адреси МВС, які використовуються для інформаційного обміну, оприлюднюються на офіційному відомчому вебпорталі МВС України за інтернет адресою http://mvs.gov.ua. При цьому просимо взяти до уваги, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та пов`язаними з цим обставинами об`єктивного характеру відповідь на скаргу не направлялась.»

Проте, колегія суддів зауважує, що жодних доказів на підтвердження направлення позивачу відповіді від 08.08.2022 №21969/19/16-2022 на його запит в строки, визначені законодавством, та докази отримання позивачем вказаної відповіді до матеріалів справи не надано.

Таким чином, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами дотримання вимог чинного законодавства щодо повідомлення позивача про наслідки розгляду його запиту, що свідчить про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду такого запиту.

Разом з тим, ознайомившись із змістом листа Міністерства внутрішніх справ України від 08.08.2022 №21969/19/16-2022, суд зазначає, що згідно інформації в зазначеному листі відповідачем не надано відповіді на питання, поставлені в запиті позивача від 29.07.2022.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Здійснивши аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про допущення відповідачем бездіяльності стосовно ненадання відповіді на інформаційний запит позивача.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.