Справа № 175/11005/24
Суддя: Васюченко О. Г.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження 2-а/175/72/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Васюченко О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у смт. Слобожанське адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження та стягнення витрат,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, закрити провадження та стягнути витрати з відповідача.

B своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №1275 якою було визнано військовозобов`язаного ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. Вважає зазначену постанову протиправною, винесеною з порушенням норм процесуального і адміністративного права, та такою, що підлягає скасуванню як незаконна.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2024 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача своїм правом на подачу відзиву не скористався, відповідних заяв та/або клопотань не надавав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач, 16.07.2024 р. близько 11 год. на території СЦ МВС, розташованого в м. Краматорськ, вул. Небесної Сотні, 5, працівники Національної поліції затримали його, та без складання будь-яких документів доставили його до ІНФОРМАЦІЯ_3 розташованого в АДРЕСА_1 .

Як повідомили працівники ТЦК та СП Позивач за їхньою інформацією «Ухилянт» та підлягає направленню на ВЛК.

ОСОБА_1 повідомив працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 , що він 15.05.2023 року вже пройшов ВЛК, персональні дані оновив 04.07.2024 року, та надав на підтвердження військово-обліковий документ з Резерв +, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, та довідку військово-лікарської комісії. Крім того Позивач повідомив, що має право на відстрочку на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», так як доглядає матір - інваліда 1 групи та попросив прийняти від нього відповідну заяву.

Працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовили в прийнятті заяви про оформлення відстрочки ОСОБА_1 хоча така заява була у останнього підготовлена завчасно. Натомість на ОСОБА_1 був складений протокол №1275 за справою про адміністративне правопорушення (далі Протокол №1275). Зі слів працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , 15.01.2024 р. ОСОБА_1 начебто була вручена повістка про виклик ІНФОРМАЦІЯ_4 на 10:00 год. 16.01.2024 р. за якою він не з`явився. ОСОБА_1 повідомив, що вказаної повістки йому не вручали, і про такий виклик йому не відомо. На прохання надати докази вручення повістки від 15.01.2024 р. працівники ТЦК відмовили, зазначивши, що докази будуть надані при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 було надано копію зазначеного протоколу, в такій якості, що частину тексту прочитати неможливо.

Позивачу було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 год. 18.07.2024 р. за адресою: АДРЕСА_2 . На прохання призначити розгляд справи на більш пізню дату, щоб у ОСОБА_1 була можливість знайти адвоката і скористатись правовою допомогою, було відмовлено. Мало того, ОСОБА_1 була вручена повістка про явку 10:00 год. 18.07.2024 для проходження ВЛК, тобто на час розгляду справи відносно нього, вже за іншою адресою - АДРЕСА_1 .

18.07.2024 о 10:00 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 розташованого по АДРЕСА_2 , для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення. Однак до ІНФОРМАЦІЯ_3 його не допустили, пояснивши, що на період повітряної тривоги відвідувачі до приміщення ТЦК не допускаються. Після цього, приблизно через годину, до ОСОБА_1 підійшов працівник ТЦК, який назвався юристом, та повідомив, що справу відносно позивача вже розглянули, та надав ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови (далі Постанова №1275). На прохання ознайомитись з матеріалами справи позивачу було відмовлено та надано для ознайомлення, та зняття фотокопії, фотокопію розписки про отримання повістки на 16.01.2024 р. за якою останній начебто не з`явився.

ОСОБА_1 звернув увагу працівника ТЦК, що підпис в розписці про отримання повістки поставлений не ним а іншою особою, та що в нього зовсім інший підпис. На заперечення позивача, юрист ТЦК відповів, що справу вже вирішено і він не зможе нічого довести.

Таким чином розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за відсутності ОСОБА_1 , хоча останній прибув для участі у розгляді справи, з позбавленням його можливості надати пояснення, та скористатися іншими правами що надані йому законом.

Що стосується протокол №1275 складеного стрільцем помічником гранатометника 2 відділення охорони взводу охорони групи зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , який, як зазначено в протоколі, керувався ст. 235, 254-256 КУпАП. В протоколі спочатку зазначено персональні дані Відповідача, після чого в розділі «Обставини правопорушення», записаний текст п. 3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 4 п. 10 ст. 1 ЗУ та аб. 1 п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а потім зазначено, - «Отримавши повістку від 15.01.2024 за №372 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_6 про прибуття, за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.».

При цьому в Протоколі №1275, в обставинах вчинення правопорушення, не зазначено місце, час вчинення правопорушення та не вказано особу яка отримала повістку від 15.01.24 р. та не з`явилася за нею до ТЦК. Потім, ОСОБА_4 зазначає, що до Краматорського відділу поліції направлено звернення про доставлення ОСОБА_1 до ТЦК, та що 16.07.2024 р. останній був доставлений.

На підставі наведених даних, ОСОБА_5 , приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 ,- «присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 - КУпАП».

Позивач вніс в протокол свої заперечення, про те що повістку від 15.01.2024 він не отримував, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Після йому було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення в 10:00 год. 18.07.2024. Як докази про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, до Протоколу №1275 були долучені в копіях: паспорт, довідка РНОКПП, військово-обліковий документ.

Але, зазначені документи жодним чином не доводять наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до статті 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Також, позивач зазначає, що документ який він отримав в ІНФОРМАЦІЯ_7 має назву - «ПОСТАНОВА №1275 за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП».

Однак в розділі інформації про особу яка винесла постанову зазначено, - «Я начальник територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_6 керуючись статтями 254-256 КУпАП склав цей протокол про те, що громадянин:» По суті цей факт вказує на те, що ОСОБА_7 склав протокол а не виніс постанову.

Далі зазначені персональні дані Позивача і в розділі «ВСТАНОВИВ» зазначеного документу, так як і в Протоколі №1275, процитовані норми законодавства та зазначено, що, - «Отримавши повістку від 15.01.2024 р. за №372 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_6 про прибуття, за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.» При цьому знову не вказано яка ж саме особа отримала повістку 15.01.2024 р. та не з`явилася за нею.

Потім, ОСОБА_6 зазначає, що до Краматорського РУП ГУНП 10.04.2024 р. направлено звернення про доставления ОСОБА_1 до ТЦК, та що 16.07.2024 р. останній був доставлений.

Таким чином полковник ОСОБА_6 , приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 - «присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП». Далі в розглядуваному документі полковник ОСОБА_6 цитує пункт 3 Додадтку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку...» та зазначає, «Враховуючи викладене 16.07.2024 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за №1275». Таким чином, за викладених обставин, полковник ОСОБА_6 , вважаючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, керуючись вже ст. 34-35, ч. 7 ст. 38, ст. 235, ч. 5 ст. 258, 280, 283-284 КУпАП постановив, - «Визнати військовозобов`язаного ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (чинного на час вчинення правопорушення), та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3 400,00 грн.».

Отже, як вбачається з аналізу Постанови №1275, вона не відповідає формі, встановленій Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МОУ від 01.01.2024 р., та поєднує в собі ознаки як протоколу так і постанови.

Крім того зазначена Постанова складена з великою кількістю порушень норм чинного законодавства, а саме:

1. Справу про адміністративне правопорушення розглянула не уповноважена особа, яка потім винесла постанову та наклала адміністративне стягнення на позивача.

Так згідно ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п. 3 Положення «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» затвердженого постановою КМУ від 23.02.2022 №154 - Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже полковник ОСОБА_6 , який згідно його ж Постанови №1275, займає посаду « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не є особою уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення від імені ІНФОРМАЦІЯ_3 .

2. При розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесені Постанови №1275, було порушено ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак ОСОБА_1 , не зважаючи на прибуття його о 10:00 год. 18.07.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не було допущено на розгляд справи про адміністративне правопорушення, та розгляд справи відбувся без його участі, що позбавило Позивача можливості скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

3. Постанова №1275 за справою про адміністративне правопорушення від 18.07.24 р. була винесена поза межами строку накладення адміністративного стягнення встановленого ст. 38 КУпАП.

Так, згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП, на яку посилається Відповідач в оскаржуваній постанові, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Зі змісту протоколу №1275 та Постанови №1275 працівники ТЦК вважають, що відповідач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 за повісткою від 15.01.24 р, отже датою вчинення адміністративного правопорушення є 16 січня 2024 р., в день коли особа не з`явилась за повісткою, про що відповідачу стало відомо в зазначену дату. Постанова №1275 була винесена 18.07.24 р. тобто більше ніж через 6 місяців.

4. Невірна кваліфікація правопорушення. Постановою №1275 Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, однак кваліфікованою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, є повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Натомість, в Протоколі № 1275 та Постанові 1275, не зазначено, що ОСОБА_1 раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

5. Постанова №1275 винесена відповідачем за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення Позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП. В оскаржуваній постанові, як докази вчинення Позивачем адміністративного правопорушення вказується тільки протокол №1275. Як зазначалося вище, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. До зазначеного протоколу Позивачем не було долучено яких-небудь доказів.

Позивач заявляє, що почерк та підпис у розписці зроблено не ним а іншою особою, що видно не озброєним оком, про що працівникам ІНФОРМАЦІЯ_6 відомо, так як є явна невідповідність почерку та підпису ОСОБА_1 проставлені ним в Протоколі №1275 та зазначеній розписці.

Також Позивач звертає увагу суду, що зазначена розписка не вказана як доказ, а ні в Протоколі №1275, а ні в Постанові №1275. Позивачу взагалі не відомо, чи долучалась копія зазначеної розписки до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу на те, що на момент складання постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, він 15.05.2023 року вже пройшов ВЛК, персональні дані оновив 04.07.2024 року, та надав на підтвердження військово-обліковий документ з Резерв +, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, та довідку військово-лікарської комісії. Крім того Позивач повідомив, що має право на відстрочку на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», так як доглядає матір - інваліда 1 групи та попросив прийняти від нього відповідну заяву.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у відповідач здійснив розгляд справи не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та виніс Постанову №1275 необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення по справі, що є підставою для визнання постанови протиправною та її скасування із закриттям провадження у справі - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу на те, що згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року зазначено про те, що обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція.

Таким чином, наявність усіх юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Жодними належними та допустимим доказами відповідачем не доведено факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, що свідчить про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що відповідач не довів правомірності свого рішення, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 77, 78, 132, 134, 139, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 156, 245, 247, 280, 288, 289, 293 КУпАП,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження та стягнення витрат задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати Постанову №1275 за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 18.07.2024 року винесену начальником територіального центра комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_6 , про визнання військовозобов`язаного ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3 400,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.Г. Васюченко