Справа № 440/11437/24
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01 жовтня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/11437/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві про:

- визнання незаконним та скасування рішення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 12 вересня 2024 року №187вн/15-06 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби ОСОБА_1 в податковій міліції з 15 квітня 2004 року по 29 квітня 2009 року та з 10 березня 2010 року по 17 березня 2021 року;

- зобов`язання Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, зарахувати до стажу служби (роботи) ОСОБА_1 в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу його служби в податковій міліції з 15 квітня 2004 року по 29 квітня 2009 року та з 10 березня 2010 року по 17 березня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В ході з`ясування вищенаведених питань суддею встановлено наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Предмет спору у цій справі зводиться до вимог про зарахування ОСОБА_1 до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби ОСОБА_1 в податковій міліції з 15 квітня 2004 року по 29 квітня 2009 року та з 10 березня 2010 року по 17 березня 2021 року.

Отже, для звернення до суду з цим позовом встановлено місячний строк.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, було неодноразовим предметом розгляду Верховним Судом, зокрема у справі № 340/341/23 (постанова від 21 вересня 2023 року) та у справі № 480/6083/23 (постанова від 18 липня 2024 року) де Верховний Суд зазначив, що:

"Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. За загальним правилом початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ дізналася та повинна була дізнатися дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Також в постановах від 21 вересня 2023 року у справі № 340/341/23 та від 18 липня 2024 року у справі № 480/6083/23 Верховний Суд зазначив:

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними".

З матеріалів позовної заяви слідує, що відповідно до витягу з наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 17 березня 2021 року №21-о/дск ОСОБА_1 прийнято на службу на посаду начальницького складу до Державного бюро розслідувань та призначено як переможця конкурсу - з 18 березня 2021 року.

Відповідно до частин другої - третьої статті 20 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" від 12 листопада 2015 року № 794-VIII на осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань поширюються умови грошового забезпечення, передбачені для працівників Національної поліції, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Умови оплати праці працівників Державного бюро розслідувань, які є державними службовцями, визначаються законодавством про державну службу з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Заробітна плата працівників Державного бюро розслідувань складається з: 1) посадового окладу; 2) доплати за вислугу років; 3) доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; 4) доплати за спеціальне звання або ранг державного службовця; 5) доплати за науковий ступінь.

Згідно із частиною шостою вказаної статті працівникам Державного бюро розслідувань виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 10 відсотків, більше 5 років - 15 відсотків, більше 10 років - 20 відсотків, більше 15 років - 25 відсотків, більше 20 років - 30 відсотків, більше 25 років - 35 відсотків, більше 30 років - 40 відсотків, більше 35 років - 45 відсотків посадового окладу.

З метою врегулювання механізму реалізації норм законодавства щодо встановлення доплати за вислугу років та обчислення стажу служби (роботи), який дає право на доплату за вислугу років працівникам Державного бюро розслідувань, керуючись пунктом 8 частини першої статті 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», наказом Державного бюро розслідувань від 08 жовтня 2021 року № 524 затверджено Інструкцію про механізм реалізації норм законодавства щодо встановлення доплати за вислугу років та обчислення стажу служби (роботи), який дає право на доплату за вислугу років працівникам Державного бюро розслідувань /надалі - Інструкція № 524/.

Пунктами 1.3 та 1.4 Інструкції № 524 визначено, що доплата за вислугу років працівникам Державного бюро розслідувань встановлюється з дня призначення (прийняття) на посаду в Державному бюро розслідувань у відсотках до посадового окладу та розмірах, які визначені частиною шостою статті 20 Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

Доплата за вислугу років встановлюється відповідним наказом Державного бюро розслідувань (територіального управління Державного бюро розслідувань).

Згідно з підпунктом 2.2.4 пункту 2.2 Інструкції № 524 особам рядового і начальницького складу, які прибули до нового місця проходження служби, виплата доплати здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної в особовій справі.

У наказах про призначення, переведення (переміщення) або просування по службі осіб рядового та начальницького складу має міститися інформація про стаж служби (роботи) для виплати доплати за вислугу років у календарному обчисленні на дату відповідного призначення, переведення (переміщення) або просування по службі та розмір доплати за вислугу років у відсотковому значенні.

Тож з огляду на викладене правове регулювання, позивач повинен був дізнатися про порушене право щодо незарахування до стажу служби (роботи), що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу його служби в податковій міліції з 15 квітня 2004 року по 29 квітня 2009 року та з 10 березня 2010 року по 17 березня 2021 року, під час призначення його на посаду в Державному бюро розслідувань - у березні 2021 року.

Позивач звернувся до суду з позовом - 26 вересня 2024 року, тобто більше ніж через 3 роки з дня закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Звернення до відповідача із рапортом у 2024 році та отримання від відповідача листа № 187вн/15-06 від 12 вересня 2024 року не змінює моменту, з яким законодавство пов`язує початок перебігу строку звернення до суду, а свідчить лише про час, коли позивач виявив зацікавленість до стану своїх прав та почав вчиняти активні дії щодо реалізації своїх прав і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, а є лише фактично штучно створеною новою часовою передумовою звернення з позовом до суду.

Такий висновок суду відповідає висновку Верховного Суду, викладеному, зокрема, в постанові від 21 вересня 2023 року у справі № 340/341/23.

Також в постанові від 18 липня 2024 року у справі № 480/6083/23 Верховний Суд дійшов висновку, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Відповідно до частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Заяву про поновлення строку звернення з доказами поважності причин пропуску такого строку до позову не додано.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява не відповідає вимогам частини шостої статті 161 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 169 вказаного Кодексу суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліку упродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недолік необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом з доказами поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліку позовної заяви, позовна заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Н.І. Слободянюк