Справа № 420/28680/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Іванова Е.А. розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Державного реєстратору відділу "Центр надання адміністративних послуг" Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 до Міністерство юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просить визнання протиправним та скасування наказу від 23.03.2023 року №1084/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 », мотивуючи це тим, що оскаржуваним рішенням йому як державному реєстратору анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вважає, що під час розгляду ним заяв за №49882847, 49882855, 49882855 не було встановлено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявність раніше зареєстрованих інших заяв на це саме майно, ніж заяви, що ним розглядались, у зв`язку з цим у позивача були відсутні правові підстави для зупинення державної реєстрації прав та обов`язків в державній реєстрації прав за вказаними заявами. Рішенням Приморської сільради від 08.02.2000р. було припинено користування земельною ділянкою санаторієм «Приморський» в кількості 166,5 Га, отже вона перебувала з 2000 року у комунальній власності Приморської сільської ради, а на теперішній час Сергіївській селищної ради. Та у Державному акті на земельну ділянку зазначено про передачу у постійне користування 150,6279Га, тоді як у додатку до Державного Акту площа земельної ділянки яка передана у постійне користування становить 32,230Га, з огляду на наведене неможливо встановити чи знаходяться земельні ділянки право власності на які зареєстровано позивачем за заявами за конфігурацією та площею в межах земельної ділянки , яка перебуває у постійному користуванні на підстав Державного акту на прав постійного користування землею. Відповідачем не враховано, що положення абз.2 ч.2 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також порушено його право подавати під час проведення камеральної перевірки свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, та як наслідок протиправність результатів такої перевірки. Також вказує, що у відповідача були відсутні підстави для проведення камеральної перевірки за листом Головного слідчого управління НПУкраїни, так як він не є процесуальним рішенням слідчого, та не відноситься до перевірки відомостей отриманих Мінюстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації.

Ухвалою судді Іванова Е.А. від 26.06.2024 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовом Державного реєстратора відділу "Центр надання адміністративних послуг" Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Єрошенко Олександра Борисовича до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу. Розпочато розгляд даної справи спочатку.

28.11.2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав того, що на адресу Міністерства юстиції України надійшов лист головного слідчого управління НП України з посиланням на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом зловживання повноваженнями та несанкціонованих дій в реєстрі державним реєстратором Єрошенко О.Б. при здійсненні реєстраційних дій в реєстрі щодо форми права власності земельних ділянок з кадастровими №:01:001:0328, №:01:001:0327, №:01:001:0326 з державної у комунальну власність в особі Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області з проханням провести камеральну перевірку дотримання вимог законодавства під час проведення реєстраційних дій держ.реєстратором Єрошенко О.Б., по вказаним об`єктам нерухомості. Отримана інформація є перевіркою відомостей, отриманих Мінюстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації (пп.4 п.4 Порядку №990). На підставі наказу №606/6 від 03.03.2023р. проведена камеральна перевірка у Державному реєстрі прав державного реєстратора Єрошенко О.Б., та складено 23.02.2023року акт щодо виявлених порушень. На підставі акту прийнято оскаржуване рішення, яким анульовано доступ державному реєстратору ОСОБА_1 до Державного реєстру прав. Таким чином камеральна перевірка в повній мірі відповідає вимогам законодавства і проведена з дотриманням встановленої процедури. З дотриманням положень п.12 Порядку 990 Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надіслав суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор супровідним листом від 06.03.2023р. на електрону адресу Сергіївської селищної ради копію наказу №606/7 щодо проведення камеральної перевірки позивача та роз`яснено право подати пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмету перевірки. Та був направлений лист до ДП «НАІС» від 06.03.2023р. щодо розміщення наказу від 03.03.2023р. №606/7 на офіційному сайті Мінюсту. При цьому позивача не було звільнено з роботи на період проходження ним в цей час військової служби, а увільнено від роботи. Та згідно з отриманих відомостей з Державного земельного кадастру встановлено, що на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0328 зареєстровано право постійного користування за державним підприємством Спеціалізований (спеціальний) санаторій «Приморський» Міністерства охорони здоров`я України, яке виникло на підставі рішення Приморської сілської ради від 22.08.2000 р. №343-ХХІІІ що посвідчується державним актом серії 1-ОД №004275 від 12.03.2000р. Та оформлення реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку порушує ч. 2 ст.117 Земельного кодексу України. Та абз. 2 пп.а) п.4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення». Та відомості Державного земельного кадастру не містять інформацію про припинення пава постійного користування за ДП «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «Приморський» Міністерства охорони здоров`я України. Та відповідно до п.5 ч.1 ст.24 Закону встановлено, що підставою для відмови у державній реєстрації прав є наявність суперечноостей між заявленими та вже зареєстрованими речовими права на нерухоме майно та їх обтяженнями Всупереч вказаним нормам законодавства та відомостям з Державного земельного кадастру ОСОБА_1 , було проведено реєстрацію прав комунальної власності на земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні державного підприємства. Також посилається на те, що позивач перебуває у трудових відносинах з селищною радою, тому відповідно до ч.2 ст.10 Закону «Про державну реєстрацію речових прав» не мав права проводити реєстраційні дії щодо майна що належить на праві комунальної власності відповідній територіальній громаді. Та згідно п.9 ч.1 ст.24 Закону це є підставою для відмові в державній реєстрації прав як поданих до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав. Таким чином позивачем проведено державну реєстрацію права : комунальної власності на земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні державного підприємства, за суб`єктом державної реєстрації прав, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах. Також під час прийняття рішення враховувалось, що позивач притягувався двічі за останні 12 місяців до відповідальності у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру строком на 3 місяці за наказом Мінюсту від 19.06.2022 року №2257/5 та анулювання доступу до Державного реєстру прав за наказом МЮУ від 18.08.2022 №3487.

01.01.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

10.01.2024 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення а відповідь на відзив.

Дослідивши зміст заяв по суті справи, надані до суду письмові докази у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області з 13.01.2021 року .

Ст. слідчим Головного слідчого управління НП України 20.01.2023 року вих.№5210/24/2/2-2023 по кримінальному провадженні №0000303 від 17.02.2022р. за фактами зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги та несанкціонованих дій з інформацією, яка обробляється в електронно-обчислювальних автоматизованих системах, вчинені особою яка має доступ до неї за попередньої змовою групою осіб в порядку ч.2 ст.93, ст.40 КПК України направлений запит до Міністерством юстиції України у якому повідомлялось про внесення позивачем без законних на те підстав змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо форми власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0328, :01:001:0327, :01:001:0326 та просив провести камеральну перевірку дотримання вимог законодавства позивачем під час проведення реєстраційних дій по вказаним об`єктам нерухомості(а.с.205-207).

На підставі вищевказаного запиту Міністерством юстиції України виданий наказ від 03.03.2023 № 606/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 » комісією Міністерства юстиції України проведено камеральну перевірку державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород- Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 щодо реєстраційних дій за заявами, зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 49882847,49821565,49882855.

23.03.2023 комісією Міністерства юстиції України складено Акт за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 яким встановлено, що за результатом розгляду заяви про державну ресстрацію права власності від 15.12.2021 Nє 49882847 (дані - Заява), поданої ОСОБА_2 в інтересах територіальної громади Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, державним реєстратором Єрошенком О.Б. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.12.2021 № 62357667, на підставі якого у Державному реєстрі прав відкрито розділ N 040 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0328 та проведено державну реєстрацію права власності за Заявником (номер запису 45724635).

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав, державним реєстратором Єрошенком О.Б. отримано інформацію з Державного земельного кадастру від 15.12.2021 N 52863111 про земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0328.

При проведенні перевірки на предмет дотримання вимог законодавства в сфері державної реєстрації, що діяло на момент вчинення реєстраційних дій державним реєстратором Єрошенком О.Б., встановлено, що з відомостей отриманих з Державного земельного кадастру вбачається, що на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0328 зареєстровано право постійного користування за державним підприємством «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «Приморський» Міністерства охорони здоров`я України, що посвідчується державним актом серії 1-ОД №004275 від 12.03.2000р. Аналогічні порушення встановлені щодо розгляду позивачем заяв №49821565 та №49882855 розглянуті за ідентичними пакетами документів для державної реєстрації права власності земельних ділянок з кадастровим номерами.

На підстав акту перевірки Наказом Міністерства юстиції України від 23.03.2023 № 1084/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 » йому анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З вищевказаним наказом позивач не погодився та звернувся до суду з позовом.

Джерела прав та висновки суду.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;

направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.

Технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.

Рішення, передбачені пунктами 3-5 частини другої цієї статті, виконуються Міністерством юстиції України протягом п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора.

Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, під час здійснення контролю та проведення перевірок, критерії, за якими здійснюється моніторинг, критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за відповідні порушення, допущені в сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1125) (далі - Порядок № 990).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 990 контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом:

розгляду звернень відповідно до Закону України Про звернення громадян;

розгляду депутатських запитів, звернень відповідно до Закону України Про статус народного депутата України;

аналізу інформації, опублікованої в засобах масової інформації чи оприлюдненої в Інтернеті;

перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації;

моніторингу реєстраційних дій в реєстрах;

проведення тестування на знання законодавства у сфері державної реєстрації осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора та не перебували на посаді державного реєстратора або на іншій посаді, що передбачала виконання функцій державного реєстратора (далі - посада державного реєстратора) у певного суб`єкта державної реєстрації.

Пунктом 5 Порядку № 990 визначено, що під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації відповідні посадові особи Мін`юсту мають право доступу до реєстрів, зокрема до реєстраційних справ в електронній формі.

Згідно п.9 Порядку №990 камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п.12-13-1 Порядку №990 Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації, до якого в разі потреби додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки. У разі відсутності на його офіційному веб-сайті інформації про електронну адресу суб`єкта державної реєстрації чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту, запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.

Відомості про проведення камеральної перевірки не пізніше двох робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про її проведення також розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту.

Під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.

Результати камеральної перевірки викладаються у формі акта або довідки, які підписується усіма членами комісії.

У разі наявності порушень установленого законом порядку державної реєстрації складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті/довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються:

дата проведення камеральної перевірки;

прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку;

підстава проведення камеральної перевірки;

опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні норми законів) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів (у разі складення акта);

пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки (у разі складення акта).

В акті про проведення камеральної перевірки зазначаються встановлені у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразове грубе чи неодноразові істотні порушення законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах.

Пунктом 14 Порядку № 990 визначено, що за результатами проведення камеральної перевірки у разі наявності порушень встановленого законом порядку державної реєстрації на підставі акта комісії про проведення камеральної перевірки Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з урахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів.

Пунктами 16,17 Порядку № 990 визначено, що у разі виявлення у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також у разі, коли у Мін`юсту наявні відомості щодо неодноразового застосування до такого державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів, застосовується пункт 2 частини другої статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та/або пункт 2 частини другої статті 34- 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

У разі виявлення в діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації порушень у сфері державної реєстрації, не передбачених пунктом 16 цього Порядку, застосовується пункт 1 частини другої статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та/або пункт 1 частини другої статті 34-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». При цьому строк тимчасового блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до реєстрів не може бути меншим ніж два тижні та перевищувати три місяці.

Щодо аргументу позивач про відсутність правових підстав для проведення перевірки, то суд вважає його помилковим з наступних підстав.

Згідно п.5, п.7 та п.10 статті 7 Закону України від 1 липня 2004 року

№ 1952-IV Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав наділено наступними повноваженнями: здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вищевказане також кореспондує ст.37-1 Закону України №1952-IV, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

Тобто здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом відноситься до повноважень відповідача.

Згідно ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином отримання відповідачем від слідчого запиту в якому містилась інформація щодо порушень законодавства державним реєстратором (позивачем) під час проведення реєстрації права власності на земельні ділянки надало позивачу підставу призначити проведення камеральної перевірки позивача щодо реєстраційних дій по заявам зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№49882847, 49821565, 49882855, а тому відповідач провів камеральну перевірку в межах наданих йому повноважень.

Тому судом не приймаються до уваги посилання позивача на висновки у постанові Верховного суду від 22.09.2020р. по справі №520/8836/18 які не є релевантними за встановлених судом обставин.

Щодо наявності порушення встановленого відповідачем під час проведення камеральної перевірки, то суд доходить наступного висновку.

Позивач у позові не спростовує, те що на момент вчинення ним реєстраційних дій з відомостей отриманих з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0328 було зареєстровано право постійного користування за державним підприємством «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «ПРИМОРСЬКИЙ» Міністерства охорони здоров`я України, яке виникло на підставі рішення Приморської сільської ради від 22.08.2000 № 343- XXII, що посвідчується державним актом серії 1-ОД№ 004275 від 12.03.2000.

Проте позивачем не враховано наступні положення законодавства.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності та право постійного користування на з земельну ділянку виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно із частиною четвертою статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону.

У пункті 6 розділу «Перехідні положення» ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Проте обов`язок переоформлення права користування земельною ділянкою, який міститься у пункті 6 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, визнаний неконституційним Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.

Відповідно до ст.79-1 ЗК України «Земельна ділянка як об`єкт цивільних прав» формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідачем встановлено, що за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію права власності від 15.12.2021 № 49882847 (далі - Заява), поданої ОСОБА_2 в інтересах територіальної громаді) Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (далі - Заявник), державним реєстратором Єрошенком О.Б. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.12.2021 № 62357667, на підставі якого у Державному реєстрі прав речових прав на нерухоме майно відкрито розділ № 040 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0328 та проведено державну реєстрацію права власності за Заявником (номер запису 45724635).

Позивач при вчиненні реєстраційних дій як на підставу виникнення у селищної ради права власності на земельні ділянки послався на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012р. №5245 -VI, про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав від 02.10.2024р. на (копія знаходиться в матеріалах справи).

Разом з тим, під час вчинення позивачем реєстраційної дії щодо оформлення права власності за селищною радою земельні ділянки вже мали кадастрові номери у Державному земельному кадастрі та їх власником була зазначена інша особа державне підприємство «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «ПРИМОРСЬКИЙ» Міністерства охорони здоров`я України, право постійного користування за яким було зареєстрована на підставі рішення Приморської сільської ради від 22.08.2000 № 343-XXIII, що посвідчувалось державним актом серії НОМЕР_1 від 12.03.2000.

Вищенаведене свідчить про наявність розбіжностей на момент вчинення позивачем реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав та обтяжень та Державному земельному кадастрі, які позивач повинен був співставити, та які є різними Реєстрами та ці розбіжності були проігноровані державним реєстратором до реєстрації права власності.

Відповідно до п.24 Перехідних положень Земельного Кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Згідно ч.2 ст.117 Земельного Кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Також згідно п.4 розділу ІІ Закону України №5245 від 06.09.2012 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» у державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності;

які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;

які належать до земель оборони;

Однією із засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку визначених Законом (пункт 4 частини 1 статті З Закону).

Згідно ст.24 Закону України №1952 серед підстави для відмови в державній реєстрації прав вказана наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 Порядок № 1127), статті 10 Закону розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Таким чином суд вважає правомірним висновок комісії про наявність порушення позивачем п.12 Порядку №1127.

Щодо відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про державний акт серії 1-ОД № 004275 від 12.03.2000 на право постійного користування або іншого речового права на земельні ділянки, то воно ї є наявністю розбіжностей в двох Реєстрах на момент проведення реєстраційної дії.

Щодо порушення позивачем положень ч.2 ст.10 ЗУ №1952, то суд встановив наступне.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЗУ №1952 державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав у разі, якщо речове право на нерухоме майно, обтяження такого права набувається, змінюється або припиняється за суб`єктом державної реєстрації прав, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах або засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація проводиться іншим державним реєстратором.

Дія абзацу першого цієї частини щодо перебування у трудових відносинах не поширюється на державних реєстраторів, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями щодо державної реєстрації прав на державне та/або комунальне майно, їх обтяжень.

Тобто другий абзац ст.10 передбачає виключення з положень з приписів абз. першого ст.10 ЗУ.

Позивач на день вчинення реєстраційних дій працював на посаді державного реєстратора у Відділі «Центр надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (надалі відділ) на підставі розпорядження селищного голови №20-к від 13.01.2021року (а.с.27).

Та вказаний Відділ згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань є юридичною особою зареєстрований 22.01.2021р. в Реєстрі (копія витягу знаходиться в матеріалах справи), створений Рішенням П`ятої сесії VIII скликання Сергіївської селищної ради №41 від 28.12.2020р. (а.с.22).

Згідно Положення про відділ (додаток №1 до рішення №41 від 28.12.2020р.) він є виконавчим органом, що утворений для здійснення матеріально-технічного та організаційного забезпечення надання адміністративних послуг та є підзвітним і підконтрольний їй (а.с.23).

Та до основних завдань відділу визначено серед іншого: надання адміністративних послуг з Державного земельного кадастру, з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, забезпечення ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

При цьому частиною другою цієї статті унормовано, що виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Положеннями статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виконавчі органи рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до частин першої та третьої статті 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Повноваження сільського, селищного, міського голови визначено положеннями статті 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні" до яких віднесено, зокрема, підписання сільським, селищним, міським головою рішення ради та її виконавчого комітету, здійснення ним керівництва апаратом ради та її виконавчого комітету, а також видання розпоряджень у межах своїх повноважень.

Очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради - голова відповідної ради (частина п 'ята статті 51 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні").

За змістом частин першої, другої та четвертої статті 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селіщних, міських рад. Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради. Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

У зв`язку з чим суд погоджується з позивачем, що державний реєстратор ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з виконавчим органом Сергіївської селищної ради Білгород- Дністровського району Одеської області, а не селищною радою, а відтак в силу положень абз. 2 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказана особа мала повноваження щодо державної реєстрації прав на комунальне майно, їх обтяжень селищної ради.

За таких обставин, висновки Відповідача про те, що державний реєстратор ОСОБА_1 є неналежним суб`єктом реєстрації права комунальної власності за Сергіївською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області є безпідставними та необгрунтованими.

Щодо порушення права Позивача подавати під час проведення камеральної перевірки свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, то суд враховує наступне.

Приписами пункту 13 Порядку № 990 встановлено, що під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.

Згідно п.12 Порядку №990 Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації, до якого в разі потреби додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки. У разі відсутності на його офіційному веб-сайті інформації про електронну адресу суб`єкта державної реєстрації чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту, запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.

Позивачем визнається, що 06.03.2023 Міністерством юстиції України направлено на адресу Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області лист № 26678/24492-16-23/19.1.1 «Щодо проведення камеральної перевірки», до якого долучено копію наказу від 03.03.2023 № 606/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород- Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 » та повідомлено, шо відповідно до пункту 13 Порядку № 990. приписами пункту 13 Порядку № 990 встановлено, шо під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, шо стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.

Суд враховує, що розпорядженням Сергіївського селищного голови № 22-к від 30.03.2022 «Про увільнення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації» увільнено ОСОБА_1 , державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг», від роботи з 26 березня 2022 р. у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби.

Та станом на 06.03.2023 позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації, тобто трудові відносини між Позивачем та Сергіївською селищною радою Білгород- Дністровського району Одеської області були призупинені.

Позивач був звільнений з військової служби у запас лише 01.04.2023р.

Розпорядженням Сергіївського селищного голови від 03.04.2023 № 35-к «Про виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням у запас з військової служби» наказано ОСОБА_1 , державному реєстратору відділу «Центр надання адміністративних послуг», приступити до виконання своїх посадових обов`язків з 03 квітня 2023 р.

Відповідно до п. 11. Порядку №990 строк проведення камеральної перевірки становить не більш як п`ятнадцять робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про проведення такої перевірки.

Порядком №990 не передбачено підстав для зупинення проведення перевірки чи її продовження відповідачем.

Згідно п.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач посилається на правову позицію Верховного суду у справі № 580/3884/19 від 29.03.2023р., який вказав: « 38. Належним повідомленням чи направленням документів є повідомлення про отримання цих документів адресатом, а не лише дані про направлення таких.

39. Надсилання Міністерством юстиції України копії наказу від 05 листопада 2019 року № 3901/7 «Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_1 » на адресу Виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області та державного реєстратора Виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_1. (20910, Черкаська область, Чигиринський район, с. Рацеве, вул. Центральна. 74-Б), який з 23 жовтня 2019 року був звільнений посади з спеціаліста-державного реєстратора Виконавчого комітету Рацівської сільської ради, позбавило можливості позивача надавати пояснення під час проведення перевірки, чим був порушений принцип обґрунтованості прийняття рішення суб`єктом владних повноважень.

40. Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що неповідомлення позивача про проведення камеральної перевірки та ненадсилання йому копії наказу про її проведення, є порушенням пункту 7 Порядку № 990, яке позбавило державного реєстратора приймати участь у процесі прийняття спірного наказу шляхом надання пояснень щодо виявлених порушень.

44. У справах № 820/5866/17 та № 2140/1832/18, на відміну від цієї справи, було встановлено, що державним реєстраторам, які були позивачами у тих справах, було направлено копію наказу про проведення камеральної перевірки у відповідності до вимог Порядку № 990.

45. У цій справі, суд апеляційної інстанції, посилаючись на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 09 листопада 2020 року у справі № 160/9698/19, виходив з відсутності доказів, які б свідчили про належне поштове відправлення або нарочне вручення такого наказу позивачу, так само як і доказів на підтвердження отримання позивачем цього наказу.

46. Судом апеляційної інстанції установлено, що наказ Міністерства юстиції України від 05 листопада 2019 року № 3901/7 «Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_1 » направлявся на адресу Виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області та державного реєстратора Виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_1. (20910, Черкаська область, Чигиринський район, с. Рацеве, вул. Центральна. 74-Б).

47. Однак, як установлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 23 жовтня 2019 року був звільнений з посади спеціаліста-державного реєстратора Виконавчого комітету Рацівської сільської ради із переведенням до Мошнівської сільської ради.

48. Тобто направлення Міністерством юстиції України 06 жовтня 2019 року на адресу Виконавчого комітету Рацівської сільської ради копії наказу від 05 листопада 2019 року № 3901/7 не є свідченням повідомлення позивача про проведення камеральної перевірки та надсилання йому копії наказу про її проведення.

49. Верховний Суд у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 814/2229/17 та від 16 квітня 2020 року у справі № 420/912/19, висловлював правову позицію, що довід Міністерства юстиції України щодо можливості позивачів в аналогічних справах ознайомитися зі змістом відповідних наказів на офіційному сайті Міністерства юстиції України є безпідставним, оскільки відповідно до статті 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а отже позивач не зобов`язаний здійснювати моніторинг сайту Мін`юсту щодо розміщення на ньому такої інформації.

50. Суд вважає обґрунтованим висновки суду апеляційної інстанції, що наведене призвело до порушення критерію обґрунтованості прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, відповідно до якого відповідач мав врахувати всі обставини, які мали значення для прийняття оскаржуваного наказу.

51. На переконання колегії суддів, позбавлення заінтересованої особи можливості взяти участь у проведенні перевірки, яка стосується його безпосередньо, є істотним порушенням процедури проведення перевірки, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

52. Неповідомлення державного реєстратора про проведення стосовно нього камеральної перевірки, що позбавило останнього права приймати участь у процесі прийняття спірного наказу шляхом надання пояснень щодо виявлених порушень не є формальним порушенням, а тому посилання відповідача на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 826/2470/17, згідно якого саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом; порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення, є безпідставним.».

Та як встановлено судом позивач на час призначення та проведення відповідачем перевірки проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 (а.с.40) на посаді помічника командира в/ч з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 про що свідчить наказ №95 від 01.04.2023 року.

Таким чином порушення права державного реєстратора на надання пояснень через неотримання копії наказу 03.03.2023 № 606/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 » є істотним порушенням процедури проведення перевірки, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення через що підлягає визнанню протиправним та скасуванню наказу №1084/5 від 23.03.2023 року.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при звернені до суду з позовом сплатив судовий збір за квитанцією від 19.10.2023р. № 13938225 у сумі 1073грн.

За таких обставин, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державного реєстратору відділу "Центр надання адміністративних послуг" Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 до Міністерство юстиції України задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 23.03.2023 року №606/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 ».

Стягнути з Міністерство юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1073грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст..ст.293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рнокпп НОМЕР_3 .

Відповідач: Міністерство юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний) .

Суддя Іванов Е.А.