Справа № 420/24584/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 р. Категорія: 112010200м. ОдесаСправа № 420/24584/23
Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які полягають в обмеженні з 06.03.2022 пенсії за вислугу років ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 06.03.2022 перерахунок пенсії за вислугу років без обмеження розміру та виплачувати її під час дії особливого періоду та проходження ОСОБА_1 військової служби; - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму заборгованості, що утворилася між фактично виплаченою пенсією за вислугу років та після проведення з 06.03.2022 перерахунку пенсії без обмеження її розміру; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати у місячний строк з дня набрання цим рішенням законної сили звіт про його виконання, мотивуючи його тим, що з 06.03.2022 року він перебуває на військовій службі за загальною мобілізацією, що підтверджується довідкою форми 5 від 27.07.2023 № 3/4382, виданою ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо не застосування обмеження його пенсії максимальним розміром у період проходження ним військової служби. Однак, позитивної відповіді не отримав, оскільки відповідач листом від 25.08.2023 № 24054-22697/Б-02/8-1500/23 повідомив про відсутність правових підстав для виплати пенсії без обмеження її максимального розміру. Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині обмеження пенсії максимальним розміром під час дії особливого періоду та проходження ним військової служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які полягають в обмеженні з 06.03.2022 пенсії за вислугу років ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 06.03.2022 перерахунок пенсії за вислугу років без обмеження максимальним розміром та виплачувати її під час дії особливого періоду та проходження ОСОБА_1 військової служби. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 різниці між фактично виплаченою пенсією за вислугу років та після проведення з 06.03.2022 перерахунку пенсії без обмеження її розміру. У решті позову відмовлено. У встановленні судового контролю за виконанням рішення суду - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що згідно зі статтею 2 Закону № 3668-VI та аналогічною нормою в абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII, максимальний розмір пенсій не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Що стосується посилання позивача на п. 3 розділу ІІ Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, відповідач вказує, що зазначені зміни стосуються осіб, яким призначається пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. Також, апелянт покликається на роз`яснення Пенсійного фонду України листом від 19.05.2023 № 2800-030203-9/27710, де повідомлено, що виходячи з мотивувальної та резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р (ІІ) та роз`яснень, наданих Міністерством соціальної політики України, підлягають виплаті без обмеження максимального розміру пенсії (незалежно від її виду) особам, які під час служби збройно захищали суверенітет, територіальну цілісність та недоторканість України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, у разі, якщо звернення за її призначенням мало/матиме місце, починаючи з 12.04.2023. На підставі викладеного відповідач стверджує, що законних підстав для виплати позивачу пенсії у розмірах більших, ніж передбачено статтею 2 Закону № 3668-VI та ч. 15 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII, у нього немає, відтак передбачені цією нормою обмеження застосовані до позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 30.06.2009 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ у розмірі 90% від суми місячного заробітку.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 року по справі № 420/7917/21, що набрало законної сили 16.08.2021 року, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про проведення з 13.12.2019 р. перерахунок його пенсії за вислугу років та її виплати в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат, на підставі довідки прокуратури Одеської області № 397 та прийняти рішення за результатами розгляду заяви.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року по справі № 420/17279/21, що набрало законної сили 25.02.2022 року, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру № 1697-VII на підставі довідки прокуратури Одеської області від 06.03.2020 № 397 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Згідно виписки з розпорядження про перерахунок пенсії (а.с. 89), органом ПФУ прийнято рішення № 02 від 15.07.2022 року про перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 13.12.2019 року на підставі рішення суду (справа № 420/17279/2), згідно якого:

Середньомісячний заробіток 67 666, 66 грн.;

Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 60 %;

Основний розмір пенсії від середнього заробітку 40 600, 00 грн.;

Розмір пенсії з надбавками 40 600, 00 грн.;

Максимальний розмір пенсії з 01.02.2022 по 30.06.2022 19 340, 00 грн.;

Максимальний розмір пенсії з 01.07.2022 по 30.09.2022 20 270,00 грн.;

Максимальний розмір пенсії з 01.10.2022 по 30.11.2022 20 270, 00 грн.;

Максимальний розмір пенсії з 01.12.2022 по 14.12.2025 20 930, 00 грн.;

Максимальний розмір пенсії з 15.12.2025 20 930, 00 грн.

Таким чином, позивач отримує пенсію, обмежену максимальним розміром (10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлене тим, що 06.03.2022 року позивач мобілізований та проходить військову службу, тому вважає, що згідно п. 3 розділу ІІ Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, він має право на виплату пенсії без обмеження її максимального розміру.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.03.2022 № 40 (по стройовій частині), згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію, відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, солдата запасу ОСОБА_1 з 06.03.2022 року зараховано до списків особового складу за посадою стрільця (а.с. 12).

Згідно довідок ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.07.2023 р. №3/4382, від 15.12.2023 р. №11639, солдат ОСОБА_1 з 06.03.2022 року перебуває на військовій службі за загальною мобілізацією (а.с. 13).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.08.2023 року вих. № 24054-23697/Б-02/8-1500/23 у відповідь на звернення позивача, розміщене на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України, повідомлено, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру, обчислену з урахуванням 60 % від заробітку та її розмір з обмеженням, передбаченим ч. 15 ст. 86 Закону України Про прокуратуру, становить 20930, 00 грн. Пенсійний фонд України листом від 19.05.2023 № 2800-030203-9/27710 повідомив, що виходячи з мотивувальної та резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р (ІІ) та роз`яснень, наданих Міністерством соціальної політики України, підлягають виплати без обмеження максимального розміру пенсії (незалежно від її виду) особам, які під час служби збройно захищали суверенітет, територіальну цілісність та недоторканість України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, у разі, якщо звернення за її призначенням мало/матиме місце, починаючи з 12.04.2023. Зазначені зміни стосуються осіб, яким призначається пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Враховуючи вищезазначене, відповідач зазначив, що відсутні правові підстави для виплати пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру (а.с. 15).

Вважаючи порушеним своє право на отримання пенсії без обмеження її максимальним розміром під час дії особливого періоду та проходження військової служби, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що згідно п. 3 Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та, враховуючи правові висновки Верховного Суду, обмеження щодо виплати пенсії максимальним розміром не застосовуються до позивача під час дії особливого періоду та проходження ним військової служби.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Як встановлено судом, позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ у розмірі 90% від суми місячного заробітку.

14 жовтня 2014 року ухвалений Закон України Про прокуратуру від 14.10.2014 року №1697-VII (надалі Закон № 1697-VII), який набув чинності 15.07.2015 року.

Питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури регламентовані статтею 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року №1697-VII, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно ч. 15 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року № 1697-VII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Обмеження максимального розміру пенсії було введені в дію Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VІ (далі - Закон № 3668-VІ).

За положеннями статті 2 Закону № 3668-VI, який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, (в редакції, чинній на час здійснення перерахунку пенсії позивача) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення, Про судоустрій і статус суддів, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20 відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.

Таким чином, відповідно до діючого Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року № 1697-VII позивач має право на виплату пенсії на рівні заробітної плати працівника на відповідній посаді в прокуратурі (ч. 20 ст. 86), в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати (ч.2 ст. 86), але не більше десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність (ч. 15 ст. 86).

Спірними у цій справі є питання щодо обмеження пенсії позивачу максимальним розміром під час дії особливого періоду та проходження ним військової служби.

На вирішення спору мають вплив наступні обставини.

06.03.2022 року позивач мобілізований та проходить військову службу.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.03.2022 № 40 (по стройовій частині), згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію, відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, солдата запасу ОСОБА_1 з 06.03.2022 року зараховано до списків особового складу за посадою стрільця (а.с. 12).

Згідно довідок ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.07.2023 року № 3/4382, від 15.12.2023 року № 11639, солдат ОСОБА_1 з 06.03.2022 року перебуває на військовій службі за загальною мобілізацією (а.с. 13).

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 року за № 133/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні, який діє і наразі.

За визначенням статті 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Позивач у позові посилається на п. 3 Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII як на підставу незастосування обмеження розміру його пенсії максимальним.

Згідно п. 3 Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі Закон № 911) обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Національній поліції України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції. Після завершення особливого періоду виплата пенсій таким особам здійснюється згідно із законодавством.

Вказаним пунктом визначено вичерпний перелік осіб, до яких не застосовуються обмеження щодо виплати пенсії протягом особливого періоду.

Пунктом 2 розділу ІІ Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII встановлено, що обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Національній поліції України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

Після завершення особливого періоду виплата пенсій таким особам здійснюється згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про оборону України, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Справи з подібними правовідносинами розглядались у Верховному Суді.

Так, у постанові від 01.05.2023 у справі № 200/4964/21 на підставі аналізу зазначених вище норм Верховний Суд сформував такий правовий висновок:

…обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної відповідно до Закону України Про прокуратуру № 1697-VII не застосовується саме у період проходження цією особою військової служби або перебування на посадах, перелічених у п. 3 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII, а не за фактичної наявності відповідного статусу..

Отже, п. 3 Прикінцевих положень Закону № 911 стосується осіб, які проходять військову службу саме у вказаний період.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 200/7169/21.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 з 06.03.2022 року перебуває на військовій службі за загальною мобілізацією.

За таких обставин, згідно п. 3 Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та, враховуючи правові висновки Верховного Суду, обмеження щодо виплати пенсії максимальним розміром не застосовуються до позивача під час дії особливого періоду та проходження ним військової служби.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині:

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які полягають в обмеженні з 06.03.2022 пенсії за вислугу років ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 06.03.2022 перерахунок пенсії за вислугу років без обмеження максимальним розміром та виплачувати її під час дії особливого періоду та проходження ОСОБА_1 військової служби.

При цьому, вимога позивача про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на його користь суми заборгованості, що утворилася між фактично виплаченою пенсією за вислугу років та після проведення з 06.03.2022 перерахунку пенсії без обмеження її розміру, задоволенню не підлягає, оскільки перерахунок пенсії та розрахунок суми заборгованості є дискреційним повноваженням відповідача. На час розгляду справи конкретний розмір суми заборгованості не обчислений, а отже відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення такої суми.

Одночасно, відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту порушених прав позивача суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу різниці між фактично виплаченою пенсією за вислугу років та після проведення з 06.03.2022 перерахунку пенсії без обмеження її розміру.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Також, у прохальній частині позову позивач просить суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Тобто, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та достатніми доказами.

Суд зазначає, що позивач не навів належного обґрунтування необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, у зв`язку з чим суд не вважає за необхідне встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі.

Щодо посилань апелянта та не взяття до уваги судом першої інстанції строків позовної давності, слід зазначити таке.

Нормами ст. ст. 1, 3 та 8 Конституції України закріплено, що людина в Україні визнається найвищою соціальною цінністю, а Україна є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 46 Основного Закону також встановлено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. ст. 22, 64 Конституції України право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Право особи на соціальний захист реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, ст. 46, а право на судовий захист, зокрема, - ст. ст. 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду, протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якої додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Протиправна невиплата належного розміру пенсії яка сталася з вини держави в особі її компетентних органів (зокрема, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України) може бути віднесена до триваючих правопорушень, оскільки суб`єкт владних повноважень відповідний орган Пенсійного фонду України протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) стосовно пенсіонера, чим порушує його/її право на соціальний захист (пенсійне забезпечення).

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10. 2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак, суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Повідомивши Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про те, що позивач з 06.03.2022 прохожу військову службу за загальною мобілізацією, долучивши всі підтверджуючі документи про проходження військової служби, та зазначивши, що відповідно до п. 3 Прикінцевих положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII (далі - Закон № 911) до нього не застосовуються обмеження щодо виплати пенсії протягом особливого періоду, Відповідач листом від 25.08.2023 року № 24054-22697/Б-02/8-1500/23 повідомив про те, що відсутні правові підстави для виплати мені пенсії без обмеження її максимального розміру з 06.03.2022.

Зазначена апелянтом судова практика щодо застосування ст. 122 КАС України не має відношення до обставин цієї справи, оскільки позивач, ставши на захист Вітчизни, у вільний час, який йому відведено, повідомив Відповідача про початок виконання свого військового обов`язку, надавши відповідні підтверджуючі документи, проте Відповідач відмовив у виплаті пенсії без обмежень її максимального розміру протягом дії особливого періоду та проходження мною військової служби. Після відмови Відповідача позивачем протягом шестимісячного строку підготовлено і направлено до суду позовну заяву.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року по справі № 420/24584/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький