Справа № 320/9205/22
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9205/22 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинення дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 90 від 16.06.2022 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, яке прийнято за результатами розгляду поданої Головному управлінню Пенсійного фонду України в Київській області заяви від 08.06.2022, зареєстрованої за вхідним № 3023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити ОСОБА_1 з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з розміру місячної заробітної плати, яка зазначена в довідці Офісу Генерального прокурора № 21-93зп від 16.02.2022 та з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 по справі № 320/3584/21.

В обґрунтування підстав позову зазначено, що пенсійним органом протиправно відмолено у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції відповідач подав 08.02.2024 року апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, у якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що у діях пенсійного органу відсутні порушення вимог чинного законодавства та наголошується на тому, що Головним Управлінням було виконано попередні судові рішення, щодо спорів між ОСОБА_1 та відповідачем, а саме по справах № 320/3584/21 ( на яку посилався позивач у межах позовних вимог) та № 320/7134/22.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року та на підставі ч. 2 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до статті 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку часткове задоволення апеляційної скарги, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції зазначено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 30.04.1999 встановлено, що позивач з 28.04.1999 по 27.02.2014 та з 18.06.2014 по 12.03.2016 працював в органах прокуратури України.

Відповідно до наказу прокуратури Київської області від 11.03.2016 № 199-к ОСОБА_1 звільнений з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури області на підставі пункту 7 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (у зв`язку із поданням заяви про звільнення за власним бажанням) з 12.03.2016.

Наразі ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області.

08.06.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Офісу Генерального прокурора № 21-93зп від 16.02.2022 р. «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» за відповідною (прирівняною) посадою «начальника відділу».

Так, відповідно до довідки, виданої Офісом Генерального прокурора № 21-93зп від 16.02.2022 р. розмір заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами, чинними на 01.01.2022 за відповідною (прирівняною) посадою начальника відділу становить 91000,00 грн. До складових якого входить:- посадовий оклад 62400,00 грн, надбавка за вислугу років (25%) - 15600,00 грн, матеріальні допомоги (1/12) для оздоровлення - 6500,00 грн, для вирішення соціально-побутових питань - 6500,00 грн.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.06.2022 № 90 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії на підставі довідки Офісу Генерального прокурора № 21-93зп від 16.02.2022 через невідповідність посади, зазначеної в довідці, даним трудової книжки заявника.

Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, відмовивши у здійсненні перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки № 21-93зп від 16.02.2022, виданої Офісом Генерального прокурора, діяло поза межами повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову здійснити перерахунок пенсії підлягали задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 19, 46 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За правилами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ) у редакції, чинній до 01 жовтня 2011 року, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч. 12).

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч. 17).

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі Закон № 3668-VI) у ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 № 1166-VII у ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у ч. 2 і 5 цифри 80 замінено цифрами 70.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII у ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ у частинах другій та п`ятій цифри 70 замінено цифрами 60 .

Згідно з ч. 18 цієї статті (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01 січня 2015 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.

Водночас 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.

Частина 20 ст. 86 Закону №1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Отже, первісна редакція ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VІІ та ч. 17 (з 01 жовтня 2011 - 2018 років) ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни:

- ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (діяла до 15 липня 2015 року) викладено в такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України",

- ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14жовтня 2014 року №1697-VІІ (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено у такій редакції: " 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Отже, починаючи з 01 січня 2015 року в Україні: жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України "Про прокуратуру", законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив Рішення від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 яким:

визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:

частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до Закону України "Про прокуратуру", за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для подання позову було саме рішення пенсійного органу від 16.06.2022 р. про відмову в перерахунку пенсії з більшого заробітку згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 , якою встановлено наступне: «Розглянувши заяву встановлено, що у довідці від 16.02.2022 р. №21-93зп, розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, встановлено невідповідність посади, зазначеної в довідці, даним трудової книжки».

Доводи відповідача про те, що у довідці Офісу Генерального прокурора від 16.02.2022 №21-93зп зазначена посада «начальник відділу», що не відповідає останній займаній посаді позивача перед звільненням з органів прокуратури «прокурор», суд вважає необґрунтованими, виходячи з такого.

Так, суд зазначає, що згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 30.04.1999:

- наказом Генеральної прокуратури України від 15.07.2014 № 1487ц позивача 15.07.2014 призначено на посаду начальника відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень Головного управління представництва організації участі у кримінальному провадженні в суді;

- наказом Генеральної прокуратури України від 29.09.2014 № 2365ц позивач 29.09.2014 звільнений з посади, яку обіймав у порядку переведення до прокуратури міста Києва (ч. 5 ст. 36 КЗпП України);

- наказом Прокуратури міста Києва від 30.09.2014 № 3333к позивача 30.09.2014 призначено заступником начальника управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури м. Києва в порядку переведення з Генеральної прокуратури України,

- наказом Прокуратури міста Києва від 12.01.2015 №40к у зв`язку зі зміною у структурі - позивач 12.01.2015 призначений заступником начальника управління нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією, та процесуального керівництва прокуратури м.Києва;

- наказом Прокуратури міста Києва від 30.07.2015 № 2811с у зв`язку зі зміною у структурі та штатному розписі позивач 30.07.2015 призначений заступником начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та корупцією прокуратури міста Києва;

- наказом Прокуратури міста Києва від 16.10.2015 № 3648к позивача 16.10.2015 звільнено з займаної посади в порядку переведення до прокуратури Київської області (п. 5 ст. 36 КЗпП України);

- наказом Прокуратури Київської області від 19.10.2015 № 2126к позивача 19.10.2015 призначено на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Київської області в порядку переведення з прокуратури міста Києва;

- наказом Прокуратури Київської області від 16.12.2015 № 2564к позивача переведено на посаду прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури області;

- наказом Прокуратури Київської області від 11.03.2016 № 199к позивач 12.03.2016 звільнений із займаної посади у зв`язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України, п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»).

Судом встановлено, що на день звільнення з органів прокуратури позивач обіймав посаду прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області.

Посаду начальника відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень Головного управління представництва організації участі у кримінальному провадженні в суді позивач обіймав, працюючи в Генеральній прокуратурі України (наказ від 15.07.2014 № 1487ц) з 15.07.2014 по 29.09.2014 включно.

Як встановлено судом, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 в адміністративній справі № 320/3584/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001), виходячи з розміру 90 відсотків від суми складових заробітної плати, зазначених в довідках Офісу Генерального прокурора № 21-76зп від 08.02.2021 «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» та № 21-76зп від 08.02.2021 «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)», починаючи з 12.02.2021 без обмеження її максимальним розміром.

Згідно з частиною першою статті 50-1 Закону № 1789-XII (в редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною другою статті 50-1 Закону № 1789 (в редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ) встановлювалось, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються у заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 та 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60. Коригування зазначених виплат проводиться шляхом застосування коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин. Посадовий оклад, надбавки за класний чин та вислугу років при призначенні пенсії враховуються в розмірах, встановлених на день звільнення з роботи, що дає право на даний вид пенсії (частина третя статті 50-1 Закону №1789 в редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІІІ).

Згідно з частинами другою, третьою та четвертою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Суд зазначає, що при призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідачем враховані складові заробітної плати позивача, зазначені в довідках Офісу Генерального прокурора № 21-76зп від 08.02.2021 «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» за посадою начальник відділу в Офісі Генерального прокурора, згідно з якою заробітна плата/грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.09.2014 становило 3563,75 грн, з яких посадовий оклад 2716,00 грн, оклад за військовим званням 135,00грн, надбавка за вислугу років 25% - 712,75 грн та № 21-76зп від 08.02.2021 «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)» за період з липня 2009 року по вересень 2014 року, що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача.

Положеннями частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Варто наголосити на тому, що при перерахунку пенсії повинні враховуватися складові заробітної плати особі за посадою, з якої останній було призначено пенсію, в даному випадку це посада начальника відділу.

На користь такого висновку свідчить також норма, викладена у третьому реченні частини четвертої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, згідно з якою посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 в адміністративній справі № 320/3584/21 визнано право позивача на призначення та виплату пенсії, виходячи з розміру 90 відсотків від суми складових заробітної плати, зазначених в довідках Офісу Генерального прокурора № 21-76зп від 08.02.2021 «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» та № 21-76зп від 08.02.2021 «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)», починаючи з 12.02.2021 без обмеження її максимальним розміром.

Тобто на час набуття права на призначення пенсії позивач обіймав посаду начальника відділу в Генеральній прокуратурі України, виходячи з якої позивачу й було призначено пенсію за вислугу років.

Водночас довідка Офісу Генерального прокурора № 21-93зп від 16.02.2022 видана позивачу за тією самою посадою - начальник відділу, що й довідка № 21-76зп від 08.02.2021, у зв`язку з чим посилання пенсійного органу на помилкове зазначення в довідці посади ОСОБА_1 є безпідставними.

Крім того, видана Офісом Генерального прокурора довідка № 21-93зп від 16.02.2022 відповідає погодженій формі (додаток 1), яка була запропонована у листі Офісу Генерального прокурора від 18.02.2020 № 21-698вих.20 та погоджена Міністерством соціальної політики України листом від 21.02.2020.

Суд звертає увагу на те, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування та перерахунок на підставі наданих їм відповідними органами довідок про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), а розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових заробітної плати (грошового забезпечення), зазначених у довідках.

Також необхідно зазначити, що довідка Офісу Генерального прокурора № 21-93зп від 16.02.2022, видана позивачу для перерахунку його пенсії, не була визнана недійсною та суд не має підстав не брати її до уваги.

Натомість відповідно до п.16 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не поставлено під сумнів надану йому позивачем довідку Офісу Генерального прокурора довідка № 21-93зп від 16.02.2022 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за нормами, чинними на 01.01.2022 за відповідною (прирівняною) посадою «начальник відділу», як і не ініційовано проведення перевірки обґрунтованості її видачі, що дає підстави суду стверджувати про відсутність у відповідача будь-яких сумнівів з цього приводу.

Окремо варто зауважити, що дослідивши доводи апеляційної скарги, коллегія суддів дійшла висновку, що, хоч відповідач і просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог(повністю), проте в апеляційній скарзі відсутні будь-які доводи щодо правомірності висновків, викладених у рішенні № 90 від 16.06.2022 р. про відмову в здійсненні перерахунку.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, докази викладені сторонами з часу існування спірних правовідносин, зважаючи на взаємний та достатній їх зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, відмовивши у здійсненні перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки № 21-93зп від 16.02.2022, виданої Офісом Генерального прокурора, діяло поза межами повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому рішення відповідача про відмову здійснити перерахунок пенсії з підстав невідповідності посади, зазначеної в довідці, даним трудової книжки підлягає скасуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити ОСОБА_1 з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з розміру місячної заробітної плати, яка зазначена в довідці Офісу Генерального прокурора № 21-93зп від 16.02.2022 та з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що зазначення у рішенні суду обов`язковості урахування висновків, викладених у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 р. у справі №320/3584/21, яке відповідачу слід врахувати при перерахунку та виплаті пенсії є передчасним.

Як вбачається з матеріалів справи, та було зазначено судом вище, відповідачем встановлено та є підставою у відмові у перерахунку пенсії у рішенні №90 від 16.06.2022 р. саме наявність невідповідності посади, зазначеної в довідці, даним трудової книжки позивача.

Відповідно питання щодо розміру пенсії є похідними та повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на отримання пенсії за відповідною (прирівняною) посадою начальника відділу, що і стало підставою відмови у перерахунку пенсії.

Таким чином заявлені вимоги спрямовані на майбутнє, натомість судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права, відповідне порушення повинно мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє. До завдань адміністративного судочинства належить не просто констатування існування певного права у особи, яка звернулася в суд, а саме захист такого права, порушення якого вже настало. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, а частина даної вимоги спрямована на майбутнє, шляхом зобов`язання відповідача вчиняти дії у здійсненні яких відповідачем відмовлено не було.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за доцільне задовольнити апеляційну скаргу частково, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області урахування висновків, викладені у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 у справі № 320/3584/21 при здійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачу за результатами розгляду цієї справи.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за доцільне задовольнити апеляційну скаргу частково, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області урахування висновків, викладені у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 у справі № 320/3584/21 при здійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачу.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинення дії задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області урахувати висновки, викладені у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 у справі №320/3584/21 при здійсненні перерахунку та виплати пенсії скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан

(повний текст постанови складено 02.10.2024)