Справа № 420/12530/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/12530/24
Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 4 липня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ВЧ НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправним не нарахування та не виплату позивачу ВЧ НОМЕР_1 , передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022р. №168 додаткову винагороду в розмірі 30 000грн. пропорційно в розрахунку на місяць у період з 1.06.2023р. по 31.12.2023р.;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити, передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022р. №168 додаткову винагороду в розмірі 30 000грн. пропорційно в розрахунку на місяць у період з 1.06.2023р. по 31.12.2023р..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 - ВЧ НОМЕР_1 .

У період з 1.06.2023р. по 31.12.2023р. позивач здійснював бойові (спеціальні) завдання необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, та має право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000грн., передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022р..

Однак виплата відбувалась не в повному розмірі, а саме не в розмірі 30 000грн. з розрахунку на місяць.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною та незаконною, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 4 липня 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти по справі нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач проходив у спірний період строкову військову службу, а згідно положень абзацу 27 пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260, який застосовується з 1.06.2023р. додаткова винагорода виплачується у розмірі, зокрема, 6 000грн. - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (пропорційно часу проходження служби.

При цьому суд вказав, що матеріалами справи підтверджено виплату позивачу 6 000грн. пропорційно часу проходження служби за спірний період.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 - ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2021р. №75, військовослужбовця строкової військової служби солдата ОСОБА_1 призначено навідником з спеціального відділення 2 спеціального взводу 4 спеціальної роти 2 спеціального батальйону.

Позивач вважає, що йому не у повному обсязі виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022р. у розмірі 30 000грн., за період з 1.06.2023р. по 31.12.2023р., у зв`язку із чим він звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій ВЧ НОМЕР_1 у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За приписами ч.2 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно абзацу 1 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

За абзацом 2 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан.

Крім того, Президент України Указом від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України та відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, постановив оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до п.4 Указу Президента України від 24 лютого 2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Згідно з п.6 Указу Президента України від 24 лютого 2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

Кабінет Міністрів України на виконання цих указів Президента України ухвалив Постанову №168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

Відповідно до п.1 Постанови №168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

У подальшому, Постановою КМУ від 20.01.2023р. №43 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 28.02.2022р. №168» до пункту 1 внесено зміни, зокрема: слова «військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора,», «співробітникам Служби судової охорони,» виключено та після слів «перебуваючи безпосередньо в районах» доповнено словами «їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора».

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023р. №44, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023р. за №177/39233 (який застосовується з 01 лютого 2023 року) внесено зміни до Порядку №260, зокрема доповнено цей Порядок новим розділом: «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023р. №566, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.09.2023р. за №1705/40761 (який застосовується з 01 лютого 2023 року) затверджено Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 7.06.2018р. №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197, що додаються.

Цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім абзаців тридцятого-тридцять четвертого пункту 13 Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджених цим наказом, які застосовуються з 1.06.2023 року.

За п.2 р.ХХХІV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою КМУ від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах, зокрема:

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту);

від 15 000 до 30 000 гривень - військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) (у розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу).

Розмір додаткової винагороди за конкретними категоріями посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Кабінетом Міністрів України. Перелік навчальних військових частин (навчальних центрів, навчальних підрозділів), а також посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Міністром оборони України;

6000 гривень - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (пропорційно часу проходження служби);

Згідно з пунктом 3 розділу ХХХІV Порядку №260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно до п.4 р.ХХХІV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 відстоює право на отримання винагороди, передбаченої Постановою №168, в розмірі 30 000грн. пропорційно в розрахунку на місяць у період з 1.06.2023р. по 31.12.2023р..

Надаючи оцінку спірним обставинам справи, судова колегія виходить з наступного.

З 1.06.2023р. застосовуються норми законодавства, що регламентують виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 6 000грн. військовослужбовцям строкової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що у період з 1.06.2023р. по 31.12.2023р. він здійснював бойові (спеціальні) завдання необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та мав право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000грн. відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022р. та не зазначає жодних доводів щодо незгоди з приводу виплати йому такої винагороди у розмірі 6 000грн..

При цьому в апеляційній скарзі зазначено про невиплату спірної винагороди за періоди липень, серпень, вересень та жовтень 2023 року.

Судова колегія звертає увагу на те, що за правилами п.10 розділу ХХХІV Порядку №260 накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відтак, виплата додаткової винагороди відбувається на підставі наказу командира у поточному місяці за минулий місяць.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно із довідкою №6497 від 1.04.2024р. ОСОБА_1 у період з червня 2023р. по грудень 2023р. включно виплачувалась додаткова винагорода (а.с.35).

Що стосується виплати за червень 2023р., то в матеріалах справи наявний Витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №1297 від 15.07.2023р., згідно із яким позивачу було виплачено додаткову винагороду в розмірі 30 000грн. за період з 1.06.2023р. по 30.06.2023р. (а.с.53-55) на підставі рапорту №16133 від 3.07.2023р. (а.с.76-78).

Що стосується періоду з липня 2023р. по вересень 2023р., то із матеріалів справи вбачається, що згідно з витягом із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №1954 від 17.10.2023р. позивачу було виплачено додаткову винагороду в розмірі 6 000грн. за період з 1.07.2023р. по 31.07.2023р., в розмірі 6 000грн. за період з 1.08.2023р. по 31.08.2023р. та в розмірі 3 000грн. за період з 1.09.2023р. по 15.09.2023р. (а.с.59-65) на підставі рапортів №22626 від 15.08.2023р., №25244 від 4.09.2023р. та №30138 від 7.10.2023р. (а.с.79-82).

Що стосується періоду з 1.10.2023р. по 31.10.2023р., то судова колегія зазначає, що згідно з витягом із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №2162 від 20.11.2023р. позивачу було виплачено додаткову винагороду в розмірі 6 000грн. за період з 1.10.2023р. по 31.10.2023р. (а.с.56-58) на підставі рапорту №34805 від 13.11.2023р..

Що стосується періоду з 1.11.2023р. по 30.11.2023р., то судова колегія зазначає, що згідно з витягом із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №2368 від 21.12.2023р. позивачу було виплачено додаткову винагороду в розмірі 3 200грн. за період з 1.11.2023р. по 16.11.2023р. на підставі рапорту №38763 від 9.12.2023р., та в розмірі 14 000грн. за період з 17.11.2023р. по 30.11.2023р. на підставі рапорту №38673 від 9.12.2023р. (а.с.66-71).

Що стосується періоду з 1.12.2023р. по 31.12.2023р., то судова колегія зазначає, що згідно з витягом із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №146 від 22.01.2024р. позивачу було виплачено додаткову винагороду в розмірі 30 000грн. за період з 1.12.2023р. по 31.12.2023р. на підставі рапорту №599 від 8.01.2024р. (а.с.72-75).

Факт виплати вищезазначених сум додаткової винагороди підтверджується роздруківкою виписки по картковому рахунку позивача (а.с.8-13), згідно з якої 20.07.2023р. йому надійшли кошти в сумі 30 000грн. за червень 2023р., 18.10.2023р. йому надійшли кошти в сумі 12 000грн. за липень, серпень 2023р., 30.10.2023р. надійшли кошти в сумі 3 000грн за вересень 2023р., 10.11.2023р. надійшли кошти в сумі 6 000грн. за жовтень 2023р. та 25.12.2023р. надійшли кошти в сумі 17 200грн. за листопад 2023р..

Відтак, апеляційний суд вважає, що вказані обставини спростовують доводи позивача щодо невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 у розмірі 30 000грн., оскільки з 1.06.2023р. така виплата здійснювалась виходячи з 6 000грн., що передбачено як Постановою КМУ №168, так і Порядком №260.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правомірності дій ВЧ НОМЕР_1 та відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційних скарг, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 4 липня 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко