Справа № 580/5717/24
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у залишенні позовної заяви без розгляду

24 вересня 2024 року справа № 580/5717/24 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шапошник Я.О.,

представника позивача - Савости С.О. (згідно з ордером),

представника відповідача Балабана Д.О. (в порядку самопредставництва),

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Черкасиобленерго звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати з дати прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у ї сферах енергетики та комунальних послуг, від 05.12.2023 № 2275 Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 20 листопада 2020 року № 2154 у частині затвердження для ПАТ Черкасиобленерго економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 класу напруги на 2021 рік на рівні - 0,0403 (відносних одиниць) на 2022-2024 роки на рівні 0,0400 (відносних одиниць) та електричними мережами 2 класу напруги на 2021 рік на рівні- 0,1127 (відносних одиниць) на 2022-2024 роки на рівні 0,1092 (відносних одиниць);

- зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок та затвердити економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 класу напруги для ПАТ Черкасиобленерго на 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік та електричними мережами 2 класу напруги для ПАТ Черкасиобленерго на 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік відповідно до затвердженого постановою НКРЕКП від 27.07.2017 № 981 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії.

Від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, обґрунтоване тим, що 21.11.2020 НКРЕКП прийнято постанову № 2154 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на прогнозний період», якою з 01.01.2021 для ПАТ «Черкасиобленерго» було затверджено економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на 2021 рік. 17.11.2021 НКРЕКП прийнято постанову № 2178 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 20 листопада 2020 року № 2154», якою з 01.01.2022 для ПАТ «Черкасиобленерго» було затверджено ЕКПТВЕ на тому ж рівні. 09.12.2022 НКРЕКП прийнято постанову № 1641 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 20 листопада 2020 року № 2154», якою з 01.01.2023 для ПАТ «Черкасиобленерго» було затверджено економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на 2021 - 2024 роки для операторів систем розподілу, до яких застосовується стимулююче регулювання. При цьому, відповідач вказує, що позивач застосовував постанови № 2154, 2178 та 1641 безпосередньо у своїй діяльності з дати, з яких вони набрали чинності (з 01.01.2021, з 01.01.2022, з 01.01.2023), оскільки рівень ЕКПТВЕ врахований у тарифах на розподіл електричної енергії на ці ж періоди. Отже, станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 позивачу вже було відомо про порушення його прав у тих відносинах, які стали підставою даного позову, що свідчить про порушення позивачем шестимісячного строку на звернення до адміністративного суду. визначеного статтею 122 КАС України, щодо ЕКПТВЕ на 2021, 2022, 2023 роки.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти залишення позову без розгляду. В обґрунтування заперечень зазначив, що постановою НКРЕКП від 05.12.2023 № 2275 затверджено економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на 2022-2024 роки для операторів систем розподілу, до яких застосовується стимулююче регулювання, виклавши їх у новій редакції. Вказана постанова набрала чинності 01.01.2024. Пунктом 1 постанови НКРЕКП №2275 від 05.12.2023 внесено зміни до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 20 листопада 2020 року № 2154 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на прогнозний період» такі зміни: у пункті 1 цифру « 2023» замінено цифрою « 2024». Оскільки оскаржуваною постановою затверджено економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на 2022-2024 роки для операторів систем розподілу, у тому числі і для позивача, то звертаючись з позовом до суду 07.06.2024, останній не пропустив строк звернення до суду.

Заслухавши пояснення представників сторін та вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС).

Відповідно до частини четвертої статті 123 КАС якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Водночас, процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain (Перез де Рада Каванілес проти Іспанії), заява №28090/95).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Таким чином, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Суд враховує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Основного Закону).

Відтак, одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Як вбачається з матеріалів справи 19 листопада 2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнята постанова № 2406 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік». Постанова набирала чинності з 01 січня 2020 року. Вказаною постановою встановлено для ПАТ «Черкасиобленерго», як для ліцензіата з розподілу електричної енергії, економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами (далі - ЕКПТВЕ, прогнозований коефіцієнт) для 1 класу напруги - 0,0406 та для 2 класу напруги - 0,1164 відносних одиниць.

У подальшому постановою НКРЕКП від 20 листопада 2020 року № 2154 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на прогнозований період» у частині затвердження для ПАТ «Черкасиобленерго» економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії (ЕКПТВЕ) електричними мережами 2 класу напруги на 2021-2023 роки для операторів системи розподілу, до яких застосовується стимулююче регулювання, на рівні 0,1127 на 2021 рік, 0,1092 на 2022 рік, 0,1058 на 2023 рік та для 1 класу напруги на 2021-2023 роки на рівні 0,0403 на 2021 рік, 0,0400 на 2022 рік, 0,0398 на 2023 рік.

Оскаржуваною постановою НКРЕКП від 05.12.2023 № 2275 затверджено економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на 2022-2024 роки для операторів систем розподілу, до яких застосовується стимулююче регулювання, виклавши їх у новій редакції. Вказана постанова НКРЕКП набрала чинності з 01 січня 2024 року.

Отже, оскільки позивач звернувся до суду через засоби поштового зв`язку 05.06.2024 з позовною заявою про оскарження постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у ї сферах енергетики та комунальних послуг Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20 листопада 2020 року № 2154 від 05.12.2023 № 2275, то не пропустив строк звернення до суду.

Частиною 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд зазначає про відсутність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись статтями 240, 243, 248, 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про залишення позову без розгляду - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 30.09.2024.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА