Справа № 580/7854/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року справа № 580/7854/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом адвоката Гриценка І.І. від імені ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

08.08.2024 адвокат Гриценко І.І. від імені ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення комісії першого відділу відповідача, яке оформлене протоколом від 30.07.2024 №12, в частині відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації на підставі абзацу 3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з тим, що він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей;

зобов`язання вказаної комісії повторно розглянути його заяву від 22.07.2024 про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на особливий період, на підставі п.3 ч.1 ст.23 вказаного Закону у зв`язку з тим, що він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей;

зобов`язання вказаної комісії прийняти рішення, яким надати йому відстрочку зі вказаних вище підстав;

стягнення з відповідача на його користь судового збору та витрат на правничу допомогу.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач, порушуючи чинне законодавство, відмовив у наданні відстрочки від призову, безпідставно посилаючись на отримання від позивача неповного пакету документів. Стверджує, що надав повний пакет документів. Вважає, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, а рішення відповідача суперечить нормам чинного законодавства. Додатково заявив про намір надати суду докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, після прийняття рішення судом першої інстанції.

Ухвалою від 08.08.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснити розгляд вказаної справи правилами спрощеного позовного провадження. Вказану ухвалу відповідач отримав 02.09.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про поштове вручення. Того ж дня суд постановив ухвалу від 08.08.2024, якою відмовив повністю у задоволенні заяви адвоката Гриценка І.І. від імені позивача про забезпечення його позову.

Відповідач правом подати відзив не скористався, про причини суд не повідомив.

Усі подані документи суд долучив до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтовані заяви про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити в справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути правилами спрощеного провадження без такого виклику (у письмовому провадженні) на підставі письмових доказів.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

22.07.2024 позивач звернувся до Голови Комісії першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Комісія) з заявою, в якій повідомив, що є особою, яка на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Тому просив розглянути його заяву та оформити йому у порядку, визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. До заяви вказав перелік копії додатків: паспорта НОМЕР_3 , реєстраційного номера облікової картки платника податків НОМЕР_1 , військового квитка серії НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , свідоцтва про шлюб позивача з ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 від 11.08.2017, паспорта дружини позивача, свідоцтва про народження доньки позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_7 від 10.04.2024, свідоцтва про народження доньки позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_8 від 23.01.2018, свідоцтва про народження сина позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_9 від 28.04.2023, рішення Дарницького районного суду м.Києва від 05 жовтня 2010 року у справі № 2-8130/10 про розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_6 , заяви про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, договору від 03.07.2024 про сплату аліментів на дитину, довідки Виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради від 15.04.2024 №663 про склад сім`ї.

30.07.2024 відповідач письмово повідомив №1/1080 позивачу про результати розгляду його заяви та про прийняте рішення у формі протоколу від 30.07.2024 №12, про відмову у наданні відстрочки із-за відсутності свідоцтва про одруження з матір`ю трьох дітей.

Тому позивач звернувся до суду позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - ЗУ № 3543-XII).

Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення згідно з ч.ч.7, 8 ст.23 ЗУ №3543-XII здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Відповідно до абз.9 п.11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Суд також урахував, що на момент звернення позивача зі вказаною вище заявою діяв Порядок надання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, визначений в абзаці 7 пункту 4.19. Інструкції з підготовки та проведення мобілізаційного розгортання Збройних Сіп України, затвердженої наказом Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 15 грудня 2017 року №19ДСК, згідно з яким військовозобов`язаний, який має право на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією надає відповідну заяву до місцевого органу виконавчої влади. Після розгляду заяви місцевим органом виконавчої влади територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виконує прийняті ним рішення.

Оскільки відповідач є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, саме на нього покладено обов`язок щодо прийняття рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час.

З 18.05.2024 змінено порядок отримання відстрочки від військової служби, адже були внесені зміни до ст.23 ЗУ №3543-XII. Також із вказаної дати набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі Порядок №560), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.

Відповідно до п.п.56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з п.58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (п.59 Порядку №560).

Відповідно до п.60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 ч.3 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаний з виданням Указу Президента України про продовження строку проведення мобілізації подає (надсилає) на розгляд комісії заяву у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Відповідно до п.п.64, 65 Порядку №560 заяви військовозобов`язаних про надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та підтвердні документи зберігаються у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки протягом п`яти років. У разі втрати (зміни) підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період комісія може скасувати (змінити) раніше прийняте нею рішення, про що повідомляється заявнику письмово не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення за формою, визначеною у додатку 10.

Встановлені обставини доводять, що відповідач в особі Комісії розглянув заяву позивача від 22.07.2024 щодо оформлення йому довідки про відстрочку від призову, прийнявши, як передбачає закон, рішення. У контексті вказаної в ньому підстави суд урахував.

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 ЗУ № 3543-XII.

Згідно з п.3 ч.1 ст.23 ЗУ № 3543-XII, на який посилався позивач у заяві до Голови Комісії, передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Тобто, відповідач під час розгляду заяви позивача про надання відстрочки повинен перевірити наявність документів, які підтверджують саме факт утримання у нього трьох дітей віком до 18років, на що він посилався. При цьому підтвердження факту наявності таких дітей не достатньо.

Посилаючись на відсутність серед отриманого пакету документів свідоцтва про одруження з матір`ю трьох дітей, відповідач безпідставно не врахував отриману копію свідоцтва про шлюб позивача з ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 від 11.08.2017. Крім того, документи містили копію рішення суду про розірвання такого шлюбу. У цьому контексті суд урахував, що закон не пов`язує вказану вище підставу для відстрочки з фактом дійсності шлюбу.

Отже, встановлені обставини спору свідчать, що відповідач не розглянув заяву позивача відповідно до її змісту оформлення йому довідки про відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією у зв`язку з тим, що він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей віком до 18 років та не має заборгованості зі сплати аліментів, а саме не перевірив, чи наявні докази утримання позивачем трьох неповнолітніх дітей. Оскільки вказане повноваження є дискреційним для відповідача, відсутність в спірному рішенні цієї оцінки свідчить про передчасність позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення, яким надати позивачу відстрочку.

Оскільки відмова позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період не узгоджується зі вказаними вище вимогами законодавства і такі дії вчинені шляхом видання відповідного рішення, що доводить порушення відповідачем в особі Комісії процедури розгляду заяви позивача, саме воно безпосередньо порушує заявлене право позивача. Тому суд дійшов висновку, що належним способом відновлення прав позивача є визнання протиправним і скасування такого акту розпорядчої дії в частині щодо відмови у наданні саме позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Для повного та ефективного відновлення порушеного права та належного способу їх відновлення наявні підстави зобов`язати відповідача у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяву позивача від 22.07.2024 щодо оформлення йому довідки про відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією та за наслідками її розгляду прийняти відповідне обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду в цьому рішенні.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у вказаних вище частинах.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд урахував.

Згідно з вимогами ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 06.08.2024 в сумі 1211,20 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позову половина суми.

Щодо професійної правничої допомоги адвоката.

У позовній заяві представник позивача адвокат Гриценко І.І. заявив про намір надати суду докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, після прийняття рішення судом першої інстанції.

До позовної заяви представник позивача додав копію ордеру серії АА №1004167 на надання правничої (правової) допомоги позивачу, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №890, витяг з Єдиного Реєстру адвокатів України, договір від 02.08.2024 про надання правових послуг адвоката, предметом якого згідно з п.1 визначено, що виконавець зобов`язується надати замовнику правничу допомогу щодо захисту його інтересів (у тому числі в органах досудового розслідування та прокуратури) у судах усіх інстанцій, в органах державної влади, місцевого самоврядування, в органах примусового виконання рішень, підготувати та подати до Черкаського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії (щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації), участь у судовому розгляді справи. Згідно з підп.4.1 п.4 Договору розмір гонорару, що виплачується виконавцю за правову допомогу, визначену у п.1 Договору визначається за домовленістю сторін і може змінюватися у додаткових договорах, які є невід`ємною частиною цього Договору. Ставка погодинної оплати роботи адвоката: вартість однієї години роботи 1000,00грн, вартість участі в одному судовому засіданні 3000,00грн (підп.4.3 п.4 Договору). Сторони погодили, що замовник зобов`язаний сплатити витрати на дорогу, вартість правової допомоги, що визначена в акту прийняття-передачі виконаних робіт протягом місяця, після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті.

Належні, достовірні та допустимі докази сплати позивачем суми гонорару на рахунок зазначеного вище адвоката відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 вказаної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, компенсації за рахунок іншої сторони підлягає не будь-яка правова допомога, а саме професійна правнича, виконавцем якої є адвокат.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд врахував, що відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не подав.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено правову позицію, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд врахував, що адміністративна справа розглядалася правилами спрощеного письмового провадження, відкриті судові засідання не призначалися. Тобто, ознак складної не мала. Позовна заява підписана вказаним вище адвокатом. Зміст позовної заяви свідчить, що її складено фахівцем в галузі права. Водночас позивач не повідомив суд про причини неможливості своєчасно подати докази сплати судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, акту приймання-передачі виконаних робіт та прийому-передачі гонорару за правничу допомогу, про які вказано у зазначеному вище Договорі. У цьому контексті суд урахував відсутність таких відомостей у позовній заяві з дати відкриття провадження у справі 08.08.2024. Враховуючи тривалість судового розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин ненадання позивачем доказів таких витрат та наявність підстав для вирішення питання розподілу судових витрат під час вирішення позовних вимог, відповідно - про відсутність підстав для їх присудження з відповідача із-за відсутності доказів оплати послуг адвоката.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 138-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Визнати протиправним і скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), оформлене протоколом Комісії першого відділу від 30.07.2024 №12, в частині щодо відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 22.07.2024 щодо оформлення йому довідки про відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією та за наслідками її розгляду прийняти відповідне обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду в цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору за звернення позовною заявою до адміністративного суд в сумі 605,60грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок). У задоволенні витрат на адвоката - відмовити.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 02.10.2024.