Справа № 240/3344/24
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

02 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №240/3344/24

провадження № К/990/35550/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Бучик А.Ю., Бевзенка В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2024 у справі №240/3344/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

У 2024 році ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, в якому просить:

- визнати протиправними дії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо відмови у виготовленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2024 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-Х «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2024 пенсії;

- зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2024 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2024 пенсії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 позов задоволено:

- визнано протиправними дії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо відмови ОСОБА_1 у наданні та підготовці довідки Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області довідки про розмір грошового його забезпечення станом на 01.01.2024.

- зобов`язано Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області оновлену довідку ОСОБА_1 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2024, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262- ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024 , на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2024.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач 08.05.2024 оскаржив його в апеляційному порядку.

Сьомий апеляційний адміністративний суд своєю ухвалою від 20.06.2024 апеляційну скаргу залишив без руху в зв`язку з відсутністю сплати судового збору, апелянту запропонував виправити недоліки апеляційної скарги та в строк протягом десяти днів з моменту отримання ухвали, надати докази сплати судового збору.

Ухвалою від 01.07.2024 Сьомого апеляційного адміністративного суду відмовив у задоволенні клопотання Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про відстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Продовжили Департаменту з питань виконання кримінальних покарань строк на усунення недоліків апеляційної скарги шляхом сплати судового збору на 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою від 12.08.2024 Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу залишено без руху. В ухвалі зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято 08.05.2024, копію оскаржуваного рішення суду згідно з довідкою про доставку електронного листа доставлено Департаменту з питань виконання кримінальних покарань до електронного кабінету 08.05.2024. Відтак, строк на апеляційне оскарження закінчився у п`ятницю 07.06.2024.

Однак, апеляційна скарга на рішення суду подана через систему "Електронний суд" 18.06.2024, тобто з порушенням строку, визначеного ст. 295 КАС України.

Запропоновано апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

20.08.2024 на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду у цій справі, у якому зазначено, що станом на момент отримання рішення (з 14.05.2024 по 18.06.2024) у Відділі юридичного забезпечення Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (далі - Відділ) працює лише 3 спеціалісти, уповноважені на представництво Департаменту в судах. Разом з тим, у цей період до Департаменту надійшли на опрацювання 49 судових справ, представництво яких здійснюється виключно працівниками Відділу. Враховуючи вищезазначене та необхідність звернення до профільних самостійних структурних підрозділів для отримання документів для підготовки апеляційної скарги Департаменту, що необхідні для формування правової позиції у справі, а також враховуючи велике навантаження на Відділ та відсутність достатньої кількості кадрів, апелянт вважає, що такі обставини унеможливили з поважних причин підготовку та подання до суду апеляційної скаргу у межах визначеного ст. 295 КАС України строку.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27.08.2024 визнав неповажними причини пропуску Департаментом з питань виконання кримінальних покарань строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 та відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.05.2024.

17.09.2024 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2024 та постановити нову ухвалу , якою зобов`язати Сьомий апеляційний адміністративний суд відкрити апеляційне провадження на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.05.2024.

У касаційній скарзі, відповідач, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку оскарження рішення суду, наголошує на небезпечності ситуації в Україні , постійні обстріли адміністративних будівель та критичної інфраструктури. Через триваючі повітряні тривоги працівники Департаменту змушені знаходитись в укриттях , що унеможливлює безперебійну та нормальну роботу Відділу юридичного забезпечення .Також ,у зв`язку з критичним станом енергетичної інфраструктури відбуваються постійні відключення електроенергії та відбуваються перебої з доступом до мережі інтернет. Тому, на працівників Департаменту покладено велике навантаження в роботі.

Перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини 2 статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно зі статтею 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлено в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу, а саме, у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Згідно із частиною 3 статті 298 КАС України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд вважає за потрібне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права й інтереси інших учасників правовідносин.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Оцінюючи ж твердження скаржника про надмірний формалізм суду апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на положення частини 2 статті 19 Конституції України, якою визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) здійснено розмежування між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Зокрема, у рішенні в справі «Zubac v. Croatia», заява № 40160/12, вказано, що оскільки верховенство права є основоположним принципом демократичної держави і Конвенції (див., наприклад, рішення у справі «Бака проти Угорщини» (Baka v. Hungary) [ВП], № 20261/12, п. 117, ЄСПЛ 2016), Конвенція чи будь-що інше не може породжувати очікування того, що Верховний Суд ігноруватиме або не помічатиме очевидні процесуальні порушення.

З огляду на наведену практику ЄСПЛ в системному взаємозв`язку із встановленим конституційною нормою обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти лише у визначений законом України спосіб, можна виснувати про відсутність ознак надмірного формалізму у діях суду апеляційної інстанції при відмові скаржнику у відкритті апеляційного провадження у цій справі.

Стосовно доводів скаржника про запровадження на території України воєнного стану, то варто звернути увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Верховний Суд зазначає, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у клопотанні про поновлення такого строку.

Саме лише посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин , які вплинули на своєчасність звернення до Верховного Суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу, що в свою чергу обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

У підсумку можна наголосити, що приписами статті 44 КАС України встановлено, зокрема, обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відтак, процесуальним законом чітко закріплено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Із наведеного вище вбачається, що суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується і суд касаційної інстанції, про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження, позаяк скаржник не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Положенням пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення випливає, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2024 у справі №240/3344/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Бевзенко

Суддя А.Ю. Бучик